Провадження №2/522/2445/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участю секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача адвоката Цейтліної В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Досковським Віталієм Геннадійовичем, до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації, в якій просив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі дійсної ринкової вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та дійсної ринкової вартості 1/4 частки автомобіля SKODA FABIA, 2006 року виготовлення, vin-код (ідентифікаційний номер кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2022 по справі №522/7858/21 після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності: 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 ; 1/4 частка автомобіля SKODA FABIA, 2006 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Інші 3/4 частки зазначеного майна належать дружині покійного - відповідачці ОСОБА_2 . З 2003 року у квартирі АДРЕСА_2 проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Наразі там продовжує проживати виключно ОСОБА_2 , автомобіль також використовується відповідачкою одноосібно для власних потреб. З огляду на те, що ОСОБА_2 , яка не є рідною матір`ю позивача, та ОСОБА_1 є сторонніми один для одного людьми, враховуючи відсутність згоди між сторонами про спільне користування майном або про сплату відповідачем грошової компенсації позивачу за користування належною йому часткою, позивач фактично позбавлений можливості користуватись своєю власністю, що обумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. З огляду на склад та площу приміщень квартири АДРЕСА_1 виділити у власність позивачу в натурі 1/4 частку квартири неможливо. Спірний автомобіль також є неподільним. Внаслідок неможливості виділення належної позивачу частки в натурі єдиним варіантом захисту прав позивача залишається стягнення з відповідача вартості 1/4 частки спірних квартири та автомобіля.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 41 42).

05.04.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Досковського В.Г. про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 447500,00 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/4 частки ОСОБА_1 у спільному майні квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м.; 33405,00 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/4 частки ОСОБА_1 у спільному майні автомобілі SKODA FABIA, 2006 року виготовлення, vin-код (ідентифікаційний номер кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 93 94).

15.05.2024 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цейтліної В.Є. про збільшення розміру позовних вимог, а саме просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 447500,00 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/4 частки ОСОБА_1 у спільному майні квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м.; 35992,25 грн. в якості грошової компенсації вартості 1/4 частки ОСОБА_1 у спільному майні автомобілі SKODA FABIA, 2006 року виготовлення, vin-код (ідентифікаційний номер кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 102).

Ухвалою суду від 04.06.2024 заяву про збільшення позовних вимог від 05.04.2024 залишено без розгляду (а.с. 126).

Ухвалою суду від 04 червня 2024 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цейтліної В.Є. про збільшення розміру позовних вимог від 15.05.2024. Прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цейтліної В.Є. про збільшення розміру позовних вимог від 15.05.2024 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації (а.с. 129).

Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цейтліної В.Є. про долучення доказів від 30.07.2024 та від 09.10.2024. Долучено до матеріалів справи докази подані до клопотання від 30.07.2024 та від 09.10.2024. Закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 154 155).

У судових засіданнях представник позивача адвокат Цейтліна В.Є. позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачка у судові засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома.

Вислухавши пояснення представника позивача адвоката Цейтліної В.Є., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 25.11.2002 між ОСОБА_4 , що діяла від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., який посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Чередниченко Г.А. та зареєстровано в реєстрі за № 5-4421 (а.с. 6).

Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради від 27.10.2020 № 4615-07/1146-273 станом на 31.12.2012, згідно до запису в реєстровій книзі, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою р№5-4421 від 25.11.2022 року, книга 73доп., стор. 60, р№607 від 09.12.2022 року (а.с. 79).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 17.03.2021 № 31/15-83аз 12.10.2006 за ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль SKODA FABIA, 2006 р.в., об`єм двигуна 1198 куб.см., значиться на обліку за нею по теперішній час (а.с. 10).

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18 травня 2022 року у справі № 522/7858/21, яке набрало законної сили 30.06.2022, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/4 частину автомобіля SKODA FABIA, 2006 року виготовлення, об`єм двигуна 1198 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 11 - 12).

Право власності ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до висновку експерта № 34/24-Е транспортно-товарознавчої експертизи від 10.05.2024 середньо ринкова вартість транспотного засобу SKODA FABIA, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату проведення дослідження складає 143969,00 грн (а.с. 108 112).

Відповідно до висновку № 692/1 від 20.02.2024 судової будівельно-технічно та оціночно-будівельної експертизи:

1. Судовою будівельно-технічною експертизою встановлено, що не існує технічної можливості, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, виконати відділення в натурі (в окремий об`єкт) належної ОСОБА_1 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м. та житловою площею 20,5 кв.м.

2. Оскільки, при вирішення першого питання було встановлено, що не існує технічної можливості, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, виконати відділення в натурі (в окремий об`єкт) належної ОСОБА_1 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м. та житловою площею 20,5 кв.м. питання щодо визначення варіантів виділу відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_2 з часткою 3/4, ОСОБА_1 з часткою 1/4) не вирішувалося варіанти виділу відсутні.

3. Ринкова вартість 1/4 частки (частка, що належить ОСОБА_1 ) квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м. та житловою площею 20,5 кв.м. визначена в розмірі 447500 гривень (а.с. 67 73).

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частин першої третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість зробити висновок про те, що право на компенсацію частки у спільному сумісному майні виникає лише в тому випадку, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №204/3949/17.

Звернувшись до суду із цим позовом, позивач вказує, що спірним майном користується відповідачка ОСОБА_2 , згоди між сторонами про спільне користування майном або про сплату відповідачем грошової компенсації не досягнуто.

За змістом ст. 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділ відповідно до закону, він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

При цьому згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаних спеціальних норм Цивільного кодексу суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, принципу пропорційності цивільного судочинства та дотримання розумного балансу між приватними інтересами фізичних осіб.

При цьому, суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки, а обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 686/29779/19.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, відомості про наявність у неї іншого житла чи нерухомого майна відсутні, як і відсутні відомості про можливість сплати нею грошової компенсації у загальному розмірі 483492,25 грн.

В свою чергу, позивач відразу порушивши питання про необхідність стягнення з відповідачки грошової компенсації відповідно до статті 364 ЦК України, позовних вимог про встановлення порядку користування майном не заявляв, не заперечував проти наявності у нього іншого місця проживання та не вказував про те, що відповідачка чинить йому перешкоди у доступі до спірного майна.

В контексті спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин суд зауважує, що задоволення позову у такому випадку призведе до порушення статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, оскільки відсутність у відповідачки, яка є особою похилого віку, коштів та неспроможність сплатити позивачу грошову компенсацію за його частку, може призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу майна і, відповідно, позбавлення її права власності на нього, за відсутності згоди здійснити викуп у позивача його частки у праві власності, а примушувати її до цього є також порушенням її прав, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації частки позивача становитиме для відповідачки надмірний тягар.

Присудження за рішенням суду грошової компенсації частки позивача з відповідачки, яка сплатити таку компенсацію неспроможна, та визнання за останньою всупереч її волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що суперечить вимогам статті 319 ЦК України, та принципу пропорційності цивільного судочинства і порушення розумного балансу приватних інтересів.

Вказане узгоджується з правовими висновками викладеним у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №371/1369/15-ц, від 23 травня 2022 року у справі №686/29779/19.

Також слід констатувати, що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в інший спосіб, передбачений нормами ЦК України, не покладаючи на відповідачку, яка є особою пенсійного віку, надмірний тягар.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

У зв`язку відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 19 червня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН