Номер провадження: 22-ц/813/30/25
Справа № 500/1771/14-ц
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

від відповідача за первісним позовом/третьої особи за зустрічним позовом Ізмаїльської міської ради не з`явились,

від відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 не з`явились,

від відповідача міжрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїл Головного управління Держгеокадастру в Одеській області не з`явились,

переглянувши справу №500/1771/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_3 , міжрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїл Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2019 року у складі судді Жигуліна С.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 26 березня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 18 серпня 1988 року №348 батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено під забудову житлового будинку земельну ділянку площею 600 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті батька ОСОБА_4 мати ОСОБА_5 судовим рішенням від 10 квітня 2007 року у справі №2-1622/2007 визнала за собою в порядку спадкування право власності на частку житлового будинку та на частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , при тому, що земельна ділянка не перебувала у приватній власності. Рішенням Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У матері ОСОБА_5 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 400 кв.м за адресою АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку. 01 листопада 2008 року мати ОСОБА_5 подарувала їй ОСОБА_1 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (після зміни нумерації АДРЕСА_2 , земельна ділянка під яким перебувала у користуванні. За життя мати ОСОБА_5 не повідомила органи місцевого самоврядування про відчуження 01 листопада 2008 року будинку, тому 05 травня 2009 року на ім`я ОСОБА_5 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті відкрилась спадщина, на яку претендує дочка померлої ОСОБА_6 (після зміни прізвища ОСОБА_7 ). Та обставина, що мати ОСОБА_5 неправомірно отримала у 2009 році державний акт на земельну ділянку під житловим будинком, який вона подарувала у 2008 році, позбавляє власника будинку ОСОБА_1 приватизувати земельну ділянку, на якій знаходиться належний їй на праві власності житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 просила:

визнати незаконним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У;

визнати незаконним та скасувати державний акт серії ЯЖ №702085 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2 ; кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0304 (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2014 року справу прийнято до провадження (т.1 а.с.20).

ОСОБА_8 , яка первісно була залучена до участі у справі в якості третьої особи, позов не визнала, зазначивши, що ОСОБА_1 не скористалася правом апеляційного оскарження рішення від 10 квітня 2007 року у справі №2-1622/2007, тому посилання на незаконність судового рішення в частині земельної ділянки безпідставні. Спірна земельна ділянка на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради від 24 лютого 1988 року була передана ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у безстрокове користування. Право користування на земельну ділянку виникло до 2004 року, тому земельна ділянка вважається сформованою. Отже, на момент прийняття судового рішення у справі №2-1622/2007 земельна ділянка була сформована та до її передачі у приватну власність (приватизації) знаходилась у постійному користуванні. За таких обставин, державний акт на право приватної власності на землю складається саме на підставі технічної документації, посилання позивача на порушення вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю безпідставні. Між спадкоємцями померлої ОСОБА_5 існує спір щодо спадкового майна, задоволення позову змінить склад спадщини, чим порушить права відповідача (т.1 а.с.39-42).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 жовтня 2014 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційну службу Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, відділ Держземагентства в м. Ізмаїл Одеської області (т.1 а.с.73).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 жовтня 2014 року витребувано з Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області спадкову справу ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.74).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року витребувано у приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області спадкову справу ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.87).

02 грудня 2014 року до суду надано копію Спадкової справи №46/2012 ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.90-108).

Третьою особою відділом Держземагентства у м. Ізмаїл Одеської області Головного управління Держземагентства в Одеській області 09 грудня 2014 року надано письмові пояснення у справі, за змістом яких викладено законодавче регулювання оформлення права власності, права користування земельною ділянкою та припинення права власності на земельну ділянку (т.1 а.с.111-114).

Позивач ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги вимогами про визнання поважною причину пропуску строку оскарження рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У (т.1 а.с.121-123).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року у справі №500/1771/14-ц позов задоволено (а.с.162-163).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_9 ) залишено без задоволення; рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року залишено без змін (т.1 а.с.205-208).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.229-231).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року справу прийнято до провадження (т.1 а.с.234).

17 березня 2016 року ОСОБА_3 , звернувшись до суду з позовом, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір ОСОБА_5 , після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку було посвідчено Державним актом серії НЖ №702085 від 05 травня 2009 року. Спадкоємцями майна померлої є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , існуючий спір щодо земельної ділянки є перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. ОСОБА_3 у позові просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 право власності на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.213).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2016 року в справі №500/1771/14-ц позов ОСОБА_3 прийнято до провадження (т.1 а.с.257).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2016 року в справі №500/1771/14-ц позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_3 об`єднано в одне провадження (т.2 а.с.13).

20 січня 2026 року ОСОБА_1 , звернувшись до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради з посиланням на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 березня 2015 року, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:037:0304 (т.2 а.с.25-26).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2016 року відкрито провадження у справі №500/226/16-ц за позовом ОСОБА_1 (т.2 а.с.44).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 березня 2016 року провадження у справі №500/226/16-ц зупинено (т.2 а.с.60).

Ухвалою Ізмаїльського міського суду Одеської області від 16 червня 2016 року провадження у справі №500/226/16-ц відновлено (т.2 а.с.63).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 липня 2016 року справу №500/226/16-ц передано для вирішення питання об`єднання в одне провадження зі справою №500/1771/14-ц (т.2 а.с.67).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року справу №500/226/16-ц об`єднано в одне провадження із справою №500/1771/14-ц; об`єднаній справі присвоєно №500/1771/14-ц (т.2 а.с.68).

23 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 уточнила вимоги та остаточно просила:

визнати незаконним та скасувати рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

скасувати державний акт серії ЯЖ №702085 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки :01:037:0304, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:037:0304, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.87-89).

22 березня 2018 року позивач ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та остаточно просила визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 право власності на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.107-108).

Відповідач Ізмаїльська міська рада позов ОСОБА_1 не визнала, зазначивши у відзиві, що спірна земельна ділянка на підставі рішення виконкому міської ради від 24 лютого 1988 року була передана у безстрокове користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Судовим рішенням від 10 квітня 2017 року за ОСОБА_5 після смерті чоловіка було визнано право власності на частку будинку та частку земельної ділянки. Рішенням міської ради від 20 червня 2008 року ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,04 га (з урахуванням судового рішення площа ділянки ставить 0,1 га) по АДРЕСА_2 . Власником будинку по АДРЕСА_1 з 01 листопада 2008 року є ОСОБА_1 . Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 отримала 05 травня 2009 року на земельну ділянку по АДРЕСА_1 . За вимогами ОСОБА_3 права міської ради не порушені (т.2 а.с.110-112).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, позов ОСОБА_3 задоволено частково; визнано за ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 право власності на частку земельної ділянки площею 0,04 га за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.137-138).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про виправлення описки в частині зазначення площі земельної ділянки з «0,04 га» на «0,1 га» (т.2 а.с.145).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 (т .2 а.с.148-151).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення полягає у невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року матеріали справи повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо нерозглянутих вимог (т.2 а.с.245-246).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2022 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено (т.3 а.с.36).

26 грудня 2022 року справу повернуто до Одеського апеляційного суду (т.3 а.с.48).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 травня 2023 року справу прийнято до провадження іншим складом суду з підстав звільнення з посади судді-доповідача ОСОБА_10 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 червня 2023 року справу прийнято до провадження іншим складом суду з підстав закінчення відрядження судді-доповідача Воронцової Л.П.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2023 року справу прийнято до провадження іншим складом суду з підстав звільнення з посади судді-доповідача ОСОБА_11 .

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 18 серпня 1988 року №348 «Про внесення змін у рішення виконкому» вирішено внести зміни в пункт 10 рішення виконкому №56 від 24 лютого 1988 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» та вважати правильним, що земельну ділянку виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 площею 600 кв.м по АДРЕСА_1 із земель міської забудови та дозволити будівництво житлового будинку (т.1 а.с.5).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2007 року в справі №2-1622-2007 визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частку будинку АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки за вказаною адресою (т.1 а.с.6).

За даними архіву комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 був переадресований на АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 11 листопада 1999 року №846 «Про впорядкування поштових адрес в районі «Інфекційної лікарні» вулиці І. Франка, вулиці Південної» (т.1 а.с.146-148, т.2 а.с.8-9).

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У «Про безкоштовну передачу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель» передано громадянці ОСОБА_5 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0400 га по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (з урахуванням рішення суду площа ділянки становить 0,1000 га); вирішено видати громадянці ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га (т.1 а.с.8).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №702085, виданого Відділом держкомзему у місті Ізмаїл Одеської області 05 травня 2009 року, ОСОБА_5 на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №1484-У від 20 червня 2008 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га, цільового призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель», кадастровий номер :01:037:0304, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.14, 101).

За інформацією Відділу Держземагентства у м. Ізмаїл Одеської області земельна ділянка, кадастровий номер :01:037:0304, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному земельному кадастрі (державний акт ЯЖ №702085 на ім`я ОСОБА_5 ) (т.1 а.с.149, 150).

Згідно укладеного між ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. 01 листопада 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №6005, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок загальною площею 162,3 кв.м, житловою площею 73,7 кв.м з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 600 кв.м. Відчужуваний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами належить дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради 23 вересня 2008 року за №972, зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01 жовтня 2008 року (т.1 а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 29 січня 2010 року №40 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна про АДРЕСА_2 » вирішено оформити право приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок літ. «А» загальною площею 162,3 кв.м, житловою площею 73,7 кв.м, літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «Г», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; доручено КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» підготувати документи для видачі свідоцтва про право приватної власності (т.2 а.с.5).

04 лютого 2010 року виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області видано ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_3 на житловий будинок загальною площею 162,3 кв.м, житловою площею 73,7 кв.м, літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «Г», розташований за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вказаного свідоцтва комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» здійснено 11 лютого 2010 року державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта 24906440) (т.1 а.с.16, т.2 а.с.6, 7, 45).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років (т.1 а.с.17, 94).

Спадкову справу №46/2012 до майна померлої ОСОБА_5 заведено 27 липня 2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. (т.1 а.с.90-107, т.2 а.с.222-239).

У Спадковій справі №46/2012 подані:

27 липня 2012 року заява ОСОБА_1 , 1959 року народження, (дочка померлої) про прийняття спадщини;

02 серпня 2012 року заява ОСОБА_12 (після зміни прізвища ОСОБА_7 ), 1965 року народження, (дочка померлої) про відмову від прийняття спадщини;

17 грудня 2012 року заява ОСОБА_12 (після зміни прізвища ОСОБА_7 ), 1965 року народження, (дочка померлої) про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та тим самим про прийняття спадщини (т.1 а.с.90-107).

У Спадковій справі №46/2012 приватним нотаріусом Єфимовою Т.І. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_12 (після зміни прізвища ОСОБА_7 ) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на спір щодо спадщини.

ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » після реєстрації 10 грудня 2014 року шлюбу з ОСОБА_13 (т.1 а.с.200).

Отже, судом на підставі поданих учасниками справи доказів встановлено такі обставини.

Земельна ділянка площею 600 кв.м була надана для будівництва житлового будинку рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 18 серпня 1988 року №348 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; в подальшому адреса « АДРЕСА_1 » була змінена на адресу «провулок Південний 5»; після смерті у 2006 році ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_5 успадкувала частку житлового будинку та право на частку земельної ділянки під будинком, що була виділена подружжю під забудову у 1988 році; право на спадщину визнано судовим рішенням від 10 квітня 2007 року в справі №2-1622-2007, судове рішення в апеляційному порядку не переглядалось.

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0400 га (400 кв.м) за адресою: АДРЕСА_2 .

Цим же рішенням Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У ОСОБА_5 вирішено видати державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 (при цьому враховано рішення виконкому Ізмаїльської міської ради від 18 серпня 1988 року №348 та рішення суду від 20 червня 2008 року у справі №2-1622-2007 (300 кв.м + 300 кв.м + 400 кв.м = 1000 кв.м). Цільове призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

01 листопада 2008 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (потому у 2010 році було внесені зміни щодо адреси об`єкту та видано ОСОБА_1 04 лютого 2010 року свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами як такий, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ).

У договорі дарування від 01 листопада 2008 року вказано, що нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м.

На час посвідчення 01 листопада 2008 року договору дарування земельна ділянка ні площею 600 кв.м (0,06 га), ні площею 400 кв.м (0,04 га), ні площею 1000 кв.м (0,1000 га) не була зареєстрована на праві приватної власності ОСОБА_5 ; державний акт на підставі рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У на момент відчуження (дарування) житлового будинку ОСОБА_5 не отримала.

Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У було видано ОСОБА_5 05 травня 2009 року; державний акт видано на земельну ділянку площею 0,1000 га це при тому, що ОСОБА_5 з 01 листопада 2008 року вже не була власником житлового будинку, що розташовувався на земельній ділянці площею 0,06 га (600 кв.м як вказано у рішенні виконкому ради від 18 серпня 1988 року №348 та у договорі дарування від 01 листопада 2008 року).

ОСОБА_5 не поставила до відома Ізмаїльську міську раду чи уповноважені нею органи про те, що здійснила відчуження житлового будинку, який розташовувався на земельній ділянці площею 600 кв.м.

ОСОБА_1 не поставила до відома Ізмаїльську міську раду чи уповноважені нею органи про те, що набула у власність житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Як наслідок, Ізмаїльська міська рада не вносила зміни у рішення ради від 20 червня 2008 року №1484-У, яким вирішено видати ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га; ОСОБА_5 видано державний акт на земельну ділянку цільового призначення «для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд» загальною площею 0,1000 га (600 кв.м + 400 кв.м), при тому що власником житлового будинку вже була ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статті 377 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору дарування) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору дарування) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до частини 1 статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час винесення рішення про видачу державного акту, на час укладення договору дарування та на час видачі державного акту) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно частини 1 статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час видачі державного акту) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 126 ЗК України (в редакції, чинній на час винесення рішення про видачу державного акту, на час укладення договору дарування та на час видачі державного акту) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 126 ЗК України (в редакції чинній на час видачі державного акту) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (ч.1). Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину (ч.2). Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (ч.3). Форми державним актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч.4).

Аналіз норм статті 377 ЦК України, статей 120, 125, 126 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Отже, ОСОБА_1 на підставі договору дарування набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; у договорі дарування вказано, що набутий у власність об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м (0,06 га); ОСОБА_1 має право на земельну ділянку, на якій розташований отриманий за договором дарування житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

За таких обставин, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №702085, виданий відділом держкомзему у місті Ізмаїл Одеської області 05 травня 2009 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,10 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель», кадастровий номер :01:037:0304, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає скасуванню в частині земельної ділянки площею 0,06 га як такий, що порушує право ОСОБА_1 на земельну ділянку, на якій розташований набутий нею до видачі державного акту на земельну ділянку житловий будинок у власність в порядку дарування.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення ради, то такі не підлягають задоволенню.

Так, рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У «Про безкоштовну передачу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель», яким передано громадянці ОСОБА_5 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0400 га по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (з урахуванням рішення суду площа ділянки становить 0,1000 га); вирішено видати громадянці ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, прийнято щодо ОСОБА_5 , яка на той час була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_5 відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами здійснила 01 листопада 2008 року, тобто після прийняття міською радою рішення від 20 червня 2008 року №1484-У.

Отже, ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок 01 листопада 2008 року, оскаржуване рішення ради від 20 червня 2008 року №1484-У винесено до набуття права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, відповідно таке рішення ради прав та обов`язків ОСОБА_1 не порушує ( ОСОБА_1 на час прийняття оскаржуваного рішення ради не була ні власником будинку, не мала права на земельну ділянку, на якій будинок розташований).

Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначив, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб`єктом владних повноважень) ненормативного акта, який застосовується одноразово, після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладення договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Оскаржуване рішення Ізмаїльської міської ради від 20 червня 2008 року №1484-У в частині видачі громадянці ОСОБА_5 державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га виконано видачею ОСОБА_5 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №702085 від 05 травня 2009 року. ОСОБА_1 пред`явила вимогу про скасування державного акту як правовстановлюючого документу на земельну ділянку, виданого на підставі такого рішення.

Щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, то такі вимоги також задоволенню не підлягають, так як законодавчо встановлений порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку, який у даному випадку ОСОБА_1 має бути дотриманий шляхом звернення до компетентних органів місцевої ради.

Щодо визнання в судовому порядку права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку в порядку спадкування, то у даній справі такі вимоги задоволенню не підлягають, так як є передчасними.

Так, Спадкова справа №46/2012 до майна померлої ОСОБА_5 є заведеною 27 липня 2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І.; у спадковій справі заяви про прийняття спадщини подали як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 ; згідно листів нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не видані з огляду на спір щодо спадщини; постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) відсутні.

Вирішення судового спору, з яким звернулась до суду ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, виключить обставини, які перешкоджають нотаріусу видати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям.

Крім того, від остаточного вирішення спору ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, виконання рішення суду в частині державного акту на право власності на земельну ділянку, оформлення ОСОБА_1 права на земельну ділянку під належним їй житловим будинком тощо залежить склад спадкового майна.

Підсумовуючи викладене, судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 та про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_3 з огляду на вищевикладене обґрунтування.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_3 , міжрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїл Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування державного акту на земельну ділянку задовольнити частково.

Скасувати в частині земельної ділянки площею 0,06 га Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №702085, виданий відділом держкомзему у місті Ізмаїл Одеської області 05 травня 2009 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,10 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель», кадастровий номер :01:037:0304, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_3 , міжрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїл Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 16 червня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда