Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1351/23 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 68 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

10 червня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерявої Тамари Анатоліївни про призначення судово-психологічної експертизи у цивільній справі №289/1351/23 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Радомишльської міської ради Житомирської області, про визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Радомишльської міської ради Житомирської області, про визначення місця проживання дітей, усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі матері у вихованні дітей,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив визначити разом з ним місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

01 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом, в якому просила: - визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 ; - усунути їй перешкоди у спілкуванні із дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які чинить їх батько ОСОБА_2 ; - встановити їй порядок спілкування із дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наступним чином: кожну другу та четверту в місяці п`ятницю, суботу, неділю (три календарних дні), починаючи із п`ятниці 18:00 години до 17:00 години неділі без обмеження місця прогулянок, в канікулярний період за попередньою домовленістю між батьками та за бажанням дітей з можливістю поїздки на відпочинок з метою оздоровлення дітей на території України.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей задоволено повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково, шляхом усунення їй перешкод у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Встановлено порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні із трьома дітьми кожну другу та четверту в місяці п`ятницю, суботу та неділю, починаючи із п`ятниці 18:00 годин до 17:00 годин неділі без обмеження місця прогулянок, в канікулярний період за попередньою домовленістю між батьками та за бажанням дитини з можливістю поїздки на відпочинок з метою оздоровлення дітей на території України.

У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кучерява Т.А. просить рішення в частині задоволення первісного позову щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 із батьком скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити її місце проживання із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Також просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку участі ОСОБА_1 у спілкуванні із дитиною ОСОБА_8 , стягнення судового збору із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Ухвалити просила рішення про стягнення судових витрат із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

У решті судове рішення по первісному та зустрічному позову апелянт просила залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 - адвокат Кучерява Т.А. заявила клопотання про призначення у даній справі судово-психологічної експертизи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кучерява Т.А. підтримали заявлене клопотання щодо призначення судової експертизи.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Свінцицький Л.В. заперечив проти його задоволення і пояснив, що підстав для проведення такої експертизи немає, матеріалами справи встановлені всі обставини і наявні необхідні докази для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про призначення судово-психологічної експертизи підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно положень частини 3 статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (частина 4 статті 103 ЦПК України).

За приписами частини 5 статті 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідно до частини 1 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року №5 роз`яснив судам, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Отже, аналіз зазначених норм свідчить про те, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції тричі відмовляв представнику ОСОБА_1 - адвокату Кучерявій Т.А. у клопотанні щодо проведення вище зазначеної експертизи.

За положення статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, суд не має права позбавляти учасників справи можливості довести обставини, які мають значення для справи і на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» (надалі Закону) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону).

Згідно із положеннями статті 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом частин третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (Рішення ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У зв`язку з зазначеним при визначенні місця проживання дитини судам необхідно, крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Приймаючи до уваги досліджені матеріали справи та встановлені обставини, колегія суддів вважає за необхідне клопотання задовольнити і призначити у справі судову-психологічну експертизу, оскільки для ухвалення законного і справедливого рішення необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 253 ЦПК України наявні підстави для зупинення провадження у справі до отримання висновку судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 259, 268, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерявої Тамари Анатоліївни - задовольнити.

Призначити у цивільній справі № 289/1351/23 судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:

- Які психологічні особливості мають діти сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

- Яким чином сімейна ситуація, яка склалася між сторонами, індивідуально-психологічні особливості батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , особливості їх стилю виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей (у період після розлучення) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ?

- Який характер дитячо-батьківських відносин трьох дітей (кожного окремо)до батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 .?

- Встановити чи існує вплив кожного із батьків та інших дорослих осіб на оцінку сімейної ситуації трьома дітьми (кожного окремо) у період коли матір розлучилася із батьком та розпочала проживати окремо ?

Проведення експертизи доручити державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, 04080, вул. Кирилівська, 103-А, м. Київ, тел. , , електронна пошта: ).

В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи №289/1351/23.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Витрати по оплаті за проведення експертизи покласти на відповідачку за первісним позовом ОСОБА_1 (тел. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Зобов`язати сторони з`явитися до експертної установи за визначеним експертом часом та датою.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 забезпечити явку дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до експертної установи за визначеним експертом часом та датою.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в частині зупинення провадження у справі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді

Повний текст ухвали виготовлено: 11 червня 2025 року.