ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5003/25 Справа № 202/9356/24 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Гвоздєва М.С.,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федорець Євгеній Євгенійович, на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року у складі судді Мачуського О.М. у цивільній справі № 202/9356/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про усиновлення дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, визначивши заінтересованими особами ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, в якій просив усиновити ним неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису №359 від 08 квітня 2009 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, де змінити прізвище дитини " ІНФОРМАЦІЯ_5 " на " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", по батькові " ІНФОРМАЦІЯ_5 " на " ІНФОРМАЦІЯ_5 " та батьком дитини записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про матір залишити без змін, обґрунтовуючи це тим, що він з 10 листопада 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка має неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник має бажання усиновити сина дружини, яка надала на це свою згоду. Також згоду на усиновлення заявником неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав його батько - ОСОБА_9 . Будь-яких обмежень для усиновлення органом опіки та піклування не встановлено, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід та має можливість утримувати сім`ю, забезпечувати потреби дитини. До кримінальної відповідальності заявник не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не значиться, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, інфекційних захворювань не має. Відповідно до висновку про стан здоров`я, протипоказань для усиновлення дитини заявник не має. Зі станом здоров`я дитини він ознайомлений та повністю усвідомлює відповідальність й правові наслідки усиновлення. При цьому, відповідно до Висновку органу опіки піклування, усиновлення ОСОБА_1 неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.1-6).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про усиновлення дитини - відмовлено (а.с. 97-101).

Рішення суду мотивовано тим, що, хоча судом першої інстанції і встановлено відповідність ОСОБА_1 вимогам усиновлювача, однак, суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Наявність біологічного батька та спілкування з ним в даному випадку є корисним для дитини як на теперішній час, так і в майбутньому. При цьому, наявність тісного зв`язку з заявником є додатковим благом для дитини, який фактично має як рідного батька так і вітчима. Виключення біологічного батька з офіційних документів, позбавлення його прав на дитину та розірвання офіційного зв`язку не буде сприяти інтересам дитини. При цьому відсутність усиновлення з боку заявника не заважає йому дбати та піклуватись про дитину, як рідну.

Разом з цим зазначено, що при з`ясуванні мотивів усиновлення, судом першої інстанції встановлено, що заява подана не в інтересах дитина, а викликана саме необхідністю вирішення питань заявника, пов`язаних з військовим обліком та можливістю отримати відстрочку від мобілізації. Заявник зазначив, що він є непридатним до військової служби за станом здоров`я, але відповідні документи не надавав. Також пояснив, що він не перебуває на військовому обліку та в період мобілізації не звертався до ТЦК та СП, а планує це зробити після отримання рішення суду про всиновлення, оскільки тоді він буде мати право на відстрочку (наявність трьох неповнолітніх дітей). Суд першої інстанції мотивував такі обставини тим, що, проживаючи з дитиною з 2016 року, заявник вирішив подати заяву про усиновлення тільки у 2024 році, що викликано саме бажанням отримати відстрочку від мобілізації.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Федорця Є.Є, подав апеляційну скаргу (а.с. 104-110), посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відсутність всебічного та повного дослідження матеріалів справи. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявник повністю відповідає вимогам ст.211,212,217,218 Сімейного кодексу України, та протягом 9 років він був і залишається для дитини фактичним батьком. Суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків у рішенні, адже, встановлюючи відповідність заявника статусу усиновлювача, вважав, що таке усиновлення не є в інтересах дитини. Біологічний батько дитини вже тривалий час проживає у м. Києві та спілкується з дитиною лише телефоном один раз на кілька місяців. Участі у матеріальному утриманні дитини не приймає, як і не піклується про його духовний та інший розвиток, чим займається у повній мірі саме заявник, відвідуючи школу, цікавлячись та допомагаючи дитині у спілкуванні з іншими його друзями. Скаржник також зазначає, що дитина особисто хоче мати його прізвище та по батькові, оскільки саме заявник виконує усі батьківські обов`язки з утримання та виховання дитини.

Скаржник також наголошує, що висновки суду щодо мети усиновлення з підстав уникнення мобілізації також є неправдивими, оскільки він протягом 9 років безкорисно піклувався та забезпечував усім необхідним дитину дружини та вважав і вважає його своїм сином, як і дитина вважає його батьком, не дивлячись на те, що є біологічний батько, який надав письмову згоду на таке усиновлення. Такими діями скаржник, на його думку, заслуговує на преференцію у вигляді звільнення його від проходження військової служби, адже він має ще двох своїх дітей, які можуть, у разі його мобілізації, залишитись без батька та матеріальної підтримки. Твердження судом першої інстанції щодо мети усиновлення скаржником дитини має характер звинувачення його в уникненні мобілізації та є наклепом, оскільки скаржник має хронічні захворювання, які не дозволяють йому проходити військову службу. Відмова у задоволенні його заяви скаржник вважає ухваленою не в інтересах дитини, а висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового про задоволення вимог ОСОБА_1 повністю з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Дніпропетровську народився ОСОБА_3 , про що Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 08 квітня 2009 року складено відповідний актовий запис № 359.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 квітня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані: батько - ОСОБА_9 ; мати - ОСОБА_10 .

У відповідності до вимог ст. 217 СК України, ОСОБА_11 надала свою згоду на усиновлення її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується її заявою, посвідченою 21 травня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Даниченко Ю.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 942.

Відповідно до заяви неповнолітнього ОСОБА_3 від 07 травня 2024 року, написаної в присутності начальника відділу опіки та піклування, добровільно, без будь-якого примусу, останнім надано згоду на його усиновлення чоловіком його матері - ОСОБА_1 та зміни його прізвища і по батькові. Також в заяві зазначено, що дитині роз`яснено правові наслідки усиновлення, які він розуміє.

Також судом першої інстанції встановлено, що заявник є громадянином України, який з 10 листопада 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого10 листопада 2016 року Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 898.

Заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_2 , її неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спільною дитиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав з індексним номером 379507871 від 21 травня 2024 року житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_14 , яка є матір`ю заявника, та згідно із заявою ОСОБА_14 від 17 липня 2024 року остання не заперечує щодо проживання у належному їй будинку ОСОБА_1 разом із його сім`єю, зокрема, з ОСОБА_3 , якого її син бажає усиновити.

Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов потенційного усиновлювача - вітчима ОСОБА_1 після проведення огляду 17 липня 2024 року комісією зроблено висновок, що за місцем мешкання створені належні житлово-побутові умови для проживання дитини. Протипоказань для усиновлення не виявлено.

Відповідно до висновку про стан здоров`я від 28 травня 2024 року, виданого ТОВ НВП «Медицинські системи і технології» заявник ОСОБА_1 на «Д» обліку не перебуває, інфекційних захворювань, ознак наркотичної чи алкогольної залежності, жодних психічних захворювань не має. За станом здоров`я протипоказань до усиновлення не виявлено.

Згідно витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-004337056, виданого заступником директора Департаменту інформації Міністерства внутрішніх справ України, громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 04 липня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Згідно довідки про проходження попереднього, періодичного та позачерногово психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психотактивних речовин № 04144, у ОСОБА_1 відсутні психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для виконання усиновлення дитини.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця вих. № від 01 липня 2024 року, дохід ОСОБА_1 за звітний період (І квартал 2024 року) склав 240 075 грн.

Відповідно до довідки вих. № 9 від 01 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює в ТОВ «Нью-Сервіс» на посаді директора з 30 травня 2017 року по теперішній час.

Відповідно до висновку Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, яка здійснює функції органу опіки та піклування, № 6/11-143 від 23 липня 2024 року, усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України ОСОБА_1 , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей.

Разом з цим судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 надав свою згоду на усиновлення його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України ОСОБА_1 , що підтверджується його заявою, посвідченою 03 червня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. та зареєстрованою в реєстрі за № 757.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що письмовими доказами доведено, що матеріальний, побутовий та фізичний стан заявника відповідає вимогам законодавства про усиновлення дитини, а відтак, і вимогам ст. 211,217,218 Сімейного кодексу України. Однак, суд першої інстанції піддав сумніву нотаріально завірену заяву біологічного батька неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_9 , зазначивши, що дитина підтримує зв`язок з біологічним батьком та, в силу ст. 9 Конвенції про права дитини, офіційне позбавлення біологічного батька його батьківських прав шляхом усиновлення його дитини заявником буде не в найкращих інтересах дитини, а відсутність усиновлення ОСОБА_1 не буде заважати останньому дбати та піклуватись про дитину, як про рідну.

Крім того, суд зауважив, що при з`ясуванні мотивів усиновлення, встановлено, що заява подана не в інтересах дитина, а викликана саме необхідністю вирішення питань заявника пов`язаних з військовим обліком та можливістю отримати відстрочку від мобілізації. В судовому засіданні 10 жовтня 2024 року заявник на запитання про військовий облік зазначив, що він є непридатним до військової служби за станом здоров`я. Разом з тим, на пропозицію надати відповідні документи заявник такі документи тривалий час не подавав та лише в судовому засіданні 21 лютого 2025 року зазначив, що він не перебуває на військовому обліку та в період мобілізації не звертався до ТЦК та СП, а планує це зробити після отримання рішення суду про всиновлення, оскільки тоді він буде мати право на відстрочку (наявність трьох неповнолітніх дітей).

Суд першої інстанції вважав, що головним мотивом, чому заявник, проживаючи з дитиною з 2016 року, вирішив подати заяву про усиновлення тільки у 2024 році є саме бажання отримати відстрочку від мобілізації, що також не відповідає інтересам дитини.

Колегія суддів повністю не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 313 ЦПК України, суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати.

Частиною 4 визначено, що суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною, або наявність згоди усиновлюваної повнолітньої особи.

Статтею 314 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників).

Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Поняття усиновлення визначено ст. 207 ЦПК України, відповідно до якої, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно ч.ч. 1,2,5 ст.211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини.

Згідно ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом.

Частиною 4 ст. 218 СК України визначено, що згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Статтею 221 СК України визначено, що суд постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Частиною 2 даної статті встановлено, що при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

Право усиновлювача бути записаним матір`ю, батьком дитини визначено ст. 229 СК України, відповідно до якої особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини.

Згідно ст. 231 СК України, якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини.

Колегією суддів встановлено, що заявник ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 211, 221 СК України, а за вимогами ст. 217,218 СК України матеріалами справи встановлено повну згоду на усиновлення як матері дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічного батька дитини - ОСОБА_9 , що засвідчені нотаріально, так і згоду самої неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , адресованої у письмовій формі до управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації ДМР (а.с.17-19).

Колегія суддів повністю приймає до уваги доводи скаржника про те, що він протягом 9 років проживає разом однією сім`єю з неповнолітнім ОСОБА_3 , будучи зареєстрованим у шлюбі з його матір`ю, повністю утримує, піклується та приймаю безпосередню участь у вихованні ОСОБА_3 , що є підставою для задоволення його заяви. Також належить наголосити, що усиновлення ОСОБА_1 неповнолітнього ОСОБА_3 ніяк не буде перешкоджати у спілкуванні останнього з його біологічним батьком, який, до того ж, не виявив заперечень щодо такого усиновлення та поряд з дитиною не проживає тривалий час.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника щодо формального підходу до розгляду даної справи з питань усиновлення заявником неповнолітньої дитини його дружини, тоді як за вимогами ст. 221 СК України, яким повністю відповідає громадянин України ОСОБА_1 , останній може бути усиновлювачем неповнолітньої дитини його дружини ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Колегія суддів наголошує, що суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що дитина, яку має бажання усиновити заявник, який відповідає усім нормам діючого законодавства України по статусу усиновлювача, має біологічного батька та інколи з ним спілкується, що, як вважав помилково суд першої інстанції, буде дотримуватись рівноваги між інтересами батька та дитини, не враховуючи при цьому наявність нотаріальної згоди як біологічного батька, матері дитини, так і самої дитини на усиновлення.

Зазначені обставини повністю відповідають вимогам ст. 229 СК України, де регламентується згода дитини, яка усиновлюється та досягла семи років, на зміну її по батькові та прізвища.

Зазначених вимог діючого законодавства України та відповідності заявника ОСОБА_1 судом першої інстанції у повній мірі досліджено не було та належної правової оцінки цим обставинам не надано.

Колегія суддів наголошує, що батько - це чоловік, який є одним з двох батьків дитини, тобто батьківський чоловік, відповідальний за виховання та турботу про дитину, а також її майбутнє. Він несе моральну, матеріальну та суспільну відповідальність до повноліття дитини та, частково, і надалі.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника та приймає до уваги ту обставину, що, наявність у нього трьох дітей буде слугувати для нього пільгою щодо звільнення від мобілізації, однак, лише за обставин відсутності підтвердженого звільнення заявника від проходження військової служби певними документами суд не може відмовити у задоволенні заяви про усиновлення за встановлених як судом першої інстанції, так і при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 обставин. В цій категорії справ судами з`ясовується відповідність заявника статусу усиновлювача та наявність права на таке усиновлення дитини, що у справі, яка переглядається повністю позитивно встановлено, враховуючи, що ОСОБА_1 постійно кожного дня проживає разом із неповнолітнім ОСОБА_3 , утримує, піклується та вчиняє усіх можливих дій, що притаманні батьку.

Таким чином колегією суддів встановлено, що заявник ОСОБА_1 , звертаючись з цією заявою про усиновлення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виявив особисту згоду на його усиновлення ОСОБА_1 , як і його матір ОСОБА_2 - дружина заявника, та біологічний батько - ОСОБА_9 , не мав на меті саме уникнення мобілізації, а його дійсна мета усиновлення дитини, з якою він проживає сім`єю, утримує її, займається її розвитком, що притаманно обов`язкам батька та що відповідає умовам для усиновлення неповнолітньої дитини, а також оформлення документально та офіційно свого право фактичного батька для дитини шляхом усиновлення.

Разом з цим колегія суддів наголошує, що, з урахуванням повної доведеності відповідності заявника статусу усиновлювача, за вимогами ст. 134 Сімейного кодексу України та ст. 22 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", належить і внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 за №359 від 08 квітня 2009 року, вчинений Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, вказавши батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та змінити прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; змінити по батькові дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, враховуючи, що питання, які зазначені в апеляційній скарзі судом першої інстанції вирішені не були.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федорець Євгеній Євгенійович - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про усиновлення дитини - задовольнити.

Усиновити заявником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни в актовий запис №359 від 08 квітня 2009 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинений Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, вказавши батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та змінити прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; змінити по батькові дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені "04" червня 2025 року.

Повний текст постанови складено "12" червня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна