Справа № 523/3822/25
Провадження №2/523/3139/25
У Х В А Л А

"28" травня 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

секретаря судового засідання Дмітрієвої В.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лук`ян С.Г.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Миколюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лук`ян С.Г. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі № 523/3822/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про виключення з актового запису про народження відомостей про батька, яким просить:

- внести зміни до актового запису № 1645 від 15 лютого 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, виключивши з графи «батько» ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Мар`янівка Одеського району Одеської області.

Обгрунтовано позовні вимоги наступним: 02.11.2018 року чоловік позивачки ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . За час спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2021 року по справі № 523/8928/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Згідно виконавчого листа, виданого 01.04.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборгованість зі сплати аліментів складає 107678,39 грн., оскільки як зазначає позивач, ОСОБА_1 останнім часом став підозрювати, що син не його. 21.05.2024 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік позивачки ОСОБА_1 помер, внаслідок вибухової травми, під-час військових дій. 03.01.2025 року позивачка звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про призначення виплати грошового забезпечення, де дізналась що 06.01.2025 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 ОСОБА_3 , також звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про призначення виплати грошового забезпечення. Позивач категорично не визнає факту батьківства її загиблого чоловіка ОСОБА_1 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , враховуючи що за життя її загиблого чоловіка його колишня дружина приховувала дитину, не давала чоловіку з ним спілкуватись. У загиблого чоловіка за життя склалася думка, що це не його рідний син. Така сама думка склалася і у матері загиблого чоловіка, яка постійно стверджувала, що це не її онук. Заява відповідачкою до Військової частини подана із корисливих мотивів, із дитиною вона не давала можливість бачитись чоловіку.

Ухвалою суду від 14.03.2025 року було відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

24.03.2025 відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 подала до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволення позову. Обґрунтувала відзив наступним: у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя, ОСОБА_1 визнав своє батьківство, відповідно до ч.1 ст. 126 Сімейного кодексу України. Після народження дитини, 02.11.2018 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Також, за життя ОСОБА_1 сплачував аліменти на сина, згідно виконавчого листа, виданого 01.04.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси у розмірі частини усіх видів його заробітку. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини (ст. 136 СК України), а також жінка, котра народила дитину у шлюбі (ст. 138 СК України). Відповідно, інші особи, е мають права оскаржувати батьківство. Тому, позивач ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі. ОСОБА_1 за життя визнав батьківство відносно ОСОБА_3 , через два роки уклав шлюб з його матір`ю, у подальшому сплачував аліменти. Позовної заяви чи нотаріальної заяви про оспорювання батьківства не складав, отже підстав для задоволення позовних вимог не має.

25.03.2025 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 подала до суду додаткові пояснення, якими із посиланням на правові висновки Верховного Суду зазначила, що якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити у задоволенні позову.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 адвоката Лук`ян С.Г. заявив клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам комунальної установи Одеське обласне бюро судово-медичних експертиз, на вирішення експертизи просив поставити наступні питання: 1) чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; 2) якщо так, то чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_3 . Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Додатково зазначив, що для з`ясування батьківства необхідним є застосування спеціальних знань. ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Надаючи тлумачення ст. 136 Сімейного кодексу України, та обґрунтовуючи право позивача ОСОБА_1 на подачу даного позову, адвокат Лук`ян С.Г. зазначив, що враховуючи введення в країні військового стану, положення ст. 136 Сімейного кодексу України слід тлумачити більш розширено, права позивача не можуть бути обмежені за таких обставин.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Миколюк А.П. заперечував проти призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи. Зазначив, що позивач не має право взагалі на подачу такого позову, тому їй слід відмовити у задоволенні позову, тому призначення експертизи по даній справі призведе до порушення прав як відповідача, так і дитини, оскільки загиблий ОСОБА_1 визнавав ОСОБА_6 своїм сином, що зокрема підтверджується Актовим записом про народження №1645 від 15.02.2016 року. За життя він ніколи не ставив під сумнів своє батьківство.

Розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лук`ян С.Г. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, вислухавши учасників справи, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є оспорювання батьківства загиблого ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суб`єктом оспорювання виступає дружина померлого ОСОБА_1 спадкоємець, позивач ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16?ц (провадження № 61?28728св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61?19815сво19).

Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу (частина перша статті 18 СК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

У доктрині процесуального права позови про визнання поділяються на позитивні та негативні.

По своїй суті позов про оспорювання батьківства, після смерті особи, яка записана батьком дитини, є негативним, в якому позивач стверджує, що певний чоловік не є батьком дитини. В такому разі за допомогою цього позову відбувається захист приватного інтересу позивача (зокрема, в сфері спадкування).

Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства (частина перша статті 137 СК України).

Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці (частина друга статті 137 СК України).

Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти (частина третя статті 137 СК України).

Тлумачення статті 137 СК України, з урахуванням розумності свідчить, що вказана норма визначає випадки, за яких батьківство особи може бути оспорено після смерті особи, яка записана батьком дитини:

перший випадок стосується випадку, коли чоловік ще під час вагітності жінки подав нотаріусу заяву про невизнання свого батьківства. У такому разі після смерті чоловіка оспорити батьківство можуть його спадкоємці (частина перша статті 137 СК України);

другий випадок охоплює ситуацію коли чоловік за життя подав позов до суду про виключення запису про нього як батька дитини. У цьому разі його спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень статті 55 ЦПК про процесуальне правонаступництво (частина друга статті 137 СК України);

третій випадок оспорювання батьківства стосується випадків, коли через поважні причини чоловік не знав про те, що записаний батьком дитини, і помер. Однак на відміну від перших двох випадків можливість оспорити батьківство належить лише таким його спадкоємцям як дружина, батьки та діти (частина третя статті 137 СК України).

Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2023 року по справі №461/3122/19, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно Актового запису про народження №1645 від 15 лютого 2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі відомості про батька зазначено: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », в графі відомості про матір зазначено: « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Підстава запису відомостей про батька: Заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 15.02.2016 року. Також, наведений актовий запис містить підписи Батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_7 .

Суд констатує, що наразі матеріали справи не містять доказів оспорювання загиблим ОСОБА_1 свого батьківства, зокрема подачі ним позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини, за життя. Навпаки, він визнавав своє батьківство, що зокрема підтверджується Актовим записом про народження №1645 від 15 лютого 2016 року, а також змістом рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 року у справі № 523/11083/23, про стягнення з загиблого аліментів на утримання ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_1 погодився з розміром аліментів на утримання сина.

Суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими (постанова КЦС ВС від 24.10.2024 №752/8103/13-ц).

Доказів іншого матеріали справи наразі не містять, та позивачем ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності умов, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на зміст спірних правовідносин, та наявні наразі в матеріалах справи докази, суд вважає що Висновок експертизи правового значення для даної справи не має, а лише призведе до порушення прав малолітньої особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 01.05.2023 року у справі №753/7593/21, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд враховує, що законодавець визначив порядок усунення прогалин в сімейному праві. Сімейні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим, може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в законі безпосередньо.

Умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом сімейно-правового регулювання (статті 1, 2 СК України) наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин (норми законодавства або договору), існує норма, що регулює подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

У даному випадку, судом не встановлено прогалин у Сімейному кодексі, або відсутності регулятора, на які у судовому засіданні посилався адвокат Лук`ян С.Г.

З огляду на викладене, керуючись насамперед інтересами малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лук`ян С.Г. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі № 523/3822/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Керуючись ст.ст. 103, 109, 252, 253, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лук`ян С.Г. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі № 523/3822/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси, про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька відмовити.

Ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню, заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 02.06.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко