Справа № 154/1896/23 Провадження №22-з/802/61/25 Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М.
Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Здрилюк О. І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Осіпука В. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення вартості транспортного засобу, за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 березня 2025 року та додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 0744/2022/3173719 від 13 травня 2022 року транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частки вартості транспортного засобу у розмірі 183 347 грн 40 коп. та 1 073 грн 60 коп судового збору.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу відмовлено.

Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 500 грн витрат за проведення експертизи та 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На судові рішення сторони подали апеляційні скарги, за якими ухвалами Волинського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження і призначено справу до розгляду.

09 червня 2025 року до апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Осіпука В. В..

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, у зв`язку із визнанням заявленого відводу необґрунтованим, вирішення питання про відвід судді передано для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 суддю Здрилюк О. І. визначено суддею, який буде вирішувати питання про відвід у цій справі.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Керуючись ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

У своїй заяві позивач ОСОБА_1 підставою для відводу судді Осіпука В. В. вказала сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, оскільки ним відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, яка, на думку позивача, оформлена з порушенням вимог процесуального права, а тому мала бути залишена без руху з підстав її неналежного оформлення, що викликає у неї недовіру та сумніви у забезпеченні принципу процесуальної рівності сторін.

Доводи заяви про відвід судді Осіпука В. В. є необґрунтованими, оскільки заявлений відвід не ґрунтується на вимогах ст. 36 ЦПК України.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Інших правових підстав для відводу судді Осіпука В. В. від розгляду цієї справи заявник не наводить.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікованою Верховною Радою України Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Заявником не зазначено обставин, які б свідчили про порушення об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв та не спростовано презумпцію безсторонності судді Осіпука В. В..

Незгода з процесуальними рішеннями у цій справі не може бути підставою для відводу.

З урахуванням наведених обставин доходжу висновку про необгрунтованість заявленого відводу та необхідність відмови у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Осіпука В. В..

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 258, 260, 261, 381 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Осіпука В. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення вартості транспортного засобу, за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 березня 2025 року та додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 березня 2025 року.

Справу передати головуючому судді колегії, визначеній протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Волинського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і в касаційному порядку не оскаржується.

Суддя апеляційного суду О. І. Здрилюк