Справа № 445/1994/24
провадження № 2/445/199/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 травня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельних ділянок в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що вона є співвласником земельних ділянок, розташованих у АДРЕСА_1 , площею 0,2416 га, кадастровий номер :01:002:0006, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та площею 0,0535 га, кадастровий номер :01:002:0205, для ведення особистого селянського господарства. Іншим власником вищевказаних земельних ділянок є її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. При житті остання склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу, ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що спадщину прийняла, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом з матір`ю за однією адресою до дня її смерті. Після відкриття спадщини звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянської О.О., однак остання рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки спірні земельні ділянки на час смерті матері знаходилися у їхній з позивачем спільній сумісній власності без визначення часток та площ вказаних ділянок. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суд неповідомив, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Вороняки Золочівського району Львівської області померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438110 від 02.08.2005, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі рішення 9 сесії 3 скликання № 105 від 03.03.2004 рішення 12 сесії 3 скликання № 126 від 16.12.2004 Вороняцької сільської ради є співвласниками земельної ділянки площею 0,2416 га, кадастровий номер :01:002:0006, яка розташована у АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438111 від 02.08.2005, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі рішення 9 сесії 3 скликання № 105 від 03.03.2004 рішення 12 сесії 3 скликання № 126 від 16.12.2004 Вороняцької сільської ради є співвласниками земельної ділянки площею 0,0535 га, кадастровий номер :01:002:0205, яка розташована у АДРЕСА_1 та призначена для ведення особистого селянського господарства. Згідно заповіту складеного 21.02.2002, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вороняцької сільської Ради народних депутатів Золочівського району Львівської області за реєстром № 16, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла усе належне їй майно своїй доньці ОСОБА_1 . Рішенням ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області від 16.12.2004 № 128 вирішено затвердити встановлені межі та розміри земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 загальною площею 0,2951 га, з них: 0,2416 га - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ; 0,0535 га - для ведення особистого селянського господарства, та видати державний акт на право спільної сумісної власності на земельні ділянки. Позивач в порядку визначеному законодавством, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, звернулася до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Папірянської О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у результаті чого була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить належним чином засвідчена копія спадкової справи № 31 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Встановлено, що 11.11.2024 ОСОБА_1 приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянською О.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних господарських будівель і споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної власності на земельну ділянку, місцем розташування якої є АДРЕСА_1 , позивачу приватним нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку та рекомендовано для вирішення цього питання звернутися в суд. Вказане підтверджується листом - відповіддю приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянської О.О. від 19.09.2024 за вих. № 290/01-16 на звернення ОСОБА_1 . Таким чином, спірні земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності померлій ОСОБА_3 та позивачу. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 6,7, ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У ч. 9, 10, 11 ст. 118 ЗК України зазначається, що Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. (Частина дев`ята статті 118 в редакції Закону N 1626-IV ( 1626-15 ) від 18.03.2004 ) Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Стаття 126 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у встановленому законодавством порядку набули право спільної сумісної власності на земельні ділянки: з кадастровим номером :01:002:0006 площею 0,2416 га та з кадастровим номером :01:002:0205 площею 0,0535 га. Приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Папірянською О.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах на землю не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку, а тому нотаріальна дія, а саме видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної власності на земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_3 , не може бути вчинена. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до вимог ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. За наведеного вище, суд вважає, що частка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у належних на праві спільної сумісної власності земельних ділянках площею 0,2416 га з кадастровим номером :01:002:0006, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та площею 0,0535 га з кадастровим номером :01:002:0205, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частки у кожній. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Суд, враховуючи, що позивач, як донька ОСОБА_3 має право на спадщину після смерті матері, в тому числі на 1/2 частки кожної спірної земельної ділянки, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та керуючись ст.12,81,258-259,264-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належних на момент смерті на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438110 та серії ЯА № 438111, виданих 02.08.2005 Вороняцькою сільською радою Золочівського районц Львівської області на підстві рішення 9 сесії 3 скликання № 105 від 03.03.2004 рішення 12 сесії 3 скликання № 126 від 16.12.2004 Вороняцької сільської ради, площами:

- 0,1208 га, що становить 1/2 частини земельної ділянки площею 0,2416 га, кадастровий номер :01:002:0006, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438110;

- 0,02675 га, що становить 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0535 га, кадастровий номер :01:002:0205, для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438111.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 28.05.2025.

Суддя В. М. Сивак