ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4398/24 Номер провадження 22-ц/814/1677/25Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Полтава

Полтавського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2025 року (повний текст судового рішення складено 28 січня 2025 року)

у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року заявник звернулася з заявою про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого визнано 03 листопада 2024 зниклим безвісті в бою за Україну з 2004 року по 03 листопада 2024 року та факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що з 2004 року по 03 листопада 2024 року вона перебувала у фактичних сімейних відносинах з ОСОБА_2 .

07 серпня 2024 року ОСОБА_2 було призвано за мобілізацією на службу в Збройні Сили України. 03 листопада 2024 року ОСОБА_2 зник безвісти в населеному пункті Торецьк Бахмутського району Донецької області.

Встановити факт проживання однією сім`єю необхідно заявниці для подальшої реалізації прав, як члена сім`ї особи, зниклої безвісті за особливих обставин.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 залишено без розгляду.

Ухвалу суду мотивовано тим, що, оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

З ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2025 року не погодилася заявник та оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі особа, що її подала, прохала суд рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказано, що висновок суду, про наявність спору про право не відповідає обставинам справи і є наслідком неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Стверджує, що командир військової частини, до компетенції якого відноситься прийняття рішення про виплату грошового забезпечення, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляд у справі в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Крім того, від заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення, в яких, останнє, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін, як законну та обґрунтовану.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що метою встановлення факту проживання заявниці та зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні є отримання заявницею передбачених законом прав, як члена сім`ї особи зниклої безвісті, в тому числі, на виплати грошового забезпечення.

Позиція апеляційного суду

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Залишаючи без розгляду заяву, на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що, існує спір про право.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини сьомої статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Водночас, відповідно частини шостої статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що заявниця та ОСОБА_2 , який зник безвісті 30 листопада 2024 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення такого факту може дати можливість забезпечити її права, в тому числі, і на отримання грошового забезпечення.

Водночас, відповідно пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матиме наслідком виникнення прав у заявниці на отримання грошового забезпечення, яке виплачується військовослужбовцям під час виконання ним обов`язків військової служби, що вплине на права та обов`язки членів його родини, а також на їхнє право на отримання такого грошового забезпечення.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції не врахував висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, а саме пункт 106, в якому вказано, «При цьому між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.» не дають підстави для задоволення апеляційної скарги.

Так, у постанові Верховного Суд від 10 квітня 2024 року у справі № 759/1894/23 висловлена правова позиція по аналогічній справі, де суд касаційної інстанції, врахувавши вище вказаний пункт 106, прийшов до висновку, що «Скасовуючи рішення суду першої інстанцій та залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1, апеляційний суд виходив із того, що встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 матиме наслідком виникнення прав у останньої на виплату належного грошового забезпечення солдата ОСОБА_2 як такого, що захоплений в полон, а заінтересовані особи заперечують факт проживання заявника з ОСОБА_2 однією сім`єю та не визнають право заявниці на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2, який перебуває в полоні, що фактично унеможливлює розгляд заяви ОСОБА_1 у порядку окремого провадження.»

Як було вказано вище, в поданій до суду заяві про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування фізичної особи на утриманні ОСОБА_1 вказала, що метою встановлення даного факту є, саме, отримання грошового забезпечення, проти отримання якого заперечує заінтересовано особа Міністерство оборони України, тому доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає неспроможними.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на правову позицію викладену в постанові Верховного Суд від 07 лютого 2024 року у справі № 383/821/22, де за аналогічних обставин скаржник звернувся до суду, саме, в порядку позовного провадженні, і Верховний Суд зазначив, що «Обраний позивачкою спосіб захисту свого права узгоджується із положеннями чинного законодавства та висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, що спростовує відповідні доводи касаційної скарги відповідача.» також у вище вказаній постанові Верховний Суд звернув увагу, що «ОСОБА_1 звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку окремого провадження.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2022 року у справі № 383/490/22, яка набрала законної сили, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду з тих підстав, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження встановлено спір про право. Заявниці роз`яснено її право на звернення до суду у порядку загального позовного провадження.

Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що в судовому засіданні у справі № 383/490/22 представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Піддубний О. В. подав заяву про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, оскільки між сторонами існує спір про право.»

Тобто, виявивши спір про право, суд, відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, дійшов обґрунтованого та законного висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

Подібні висновки у аналогічних справах про встановлення факту викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 759/1894/23, провадження № 61-14701св23, від 01 травня 2024 року у справі № 758/3298/23, провадження № 61-1305 св 24, від 13 червня 2024 року у справі № 357/10078/22, провадження № 61-15033св23.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який правильно застосував норми процесуального права залишаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2025 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови 03 червня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко