Справа №534/3061/24
Провадження №2/534/903/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді Комарової Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Віднійчук І.В.,

представника позивача Німченко А.Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитними договорами №312 від 15.04.2021 та №497 від 14.04.2021 у розмірі 70 174 грн 28 коп., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено електронні договори, підписані одноразовим ідентифікатором, за якими надано кредити: 15.04.2021 в сумі 3 000 грн та 14.04.2021 в сумі 2 600 грн строком на 365 днів.

Через невиконання зобов`язань виникла заборгованість за договорами в сумі 70 174 грн 28 коп.: 5 600 грн - тіло кредиту, 64 574 грн 28 коп. - відсотки.

Право вимоги перейшло до позивача внаслідок укладення договорів факторингу та відступлення права вимоги №1-12 від 01.12.2021, №10-01/2023 від 10.01.2023, №10-03/2023/01 від 10.03.2023.

Позивач стверджує, що кошти перераховано на картку відповідача, а відсотки нараховані в межах строку кредитування.

Від представника відповідача 27.03.2025, адвоката Першина С.М., через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому викладено заперечення, обґрунтовані наступним:

-відповідач повністю заперечує укладення кредитних договорів, грошові кошти не отримував;

-картка № НОМЕР_1 йому не належить;

-нарахування відсотків після строку кредитування є неправомірним;

-позивач не довів ознайомлення відповідача з Правилами надання коштів, де зазначено ставки;

-листи ТОВ «ФК Вей фор Пей» не є первинними бухгалтерськими документами, а отже не є належними доказами перерахування коштів.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн, зменшити витрати позивача на правову допомогу до 1 000 грн.

Представник позивача 01.04.2025 подав відповідь на відзив, у якій зазначив:

-договори укладено в електронній формі з використанням BankID, що відповідає Закону «Про електронну комерцію»;

-факт перерахування коштів підтверджується листами ТОВ «ФК Вей фор Пей», а відповідач не спростував отримання цих коштів;

-відсотки нараховані в межах 365-денного строку, визначеного у первісних договорах;

-ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «Вердикт Капітал» і позивач є фінансовими установами;

-витрати відповідача на правову допомогу завищені.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 20.02.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 20.03.2025 задоволено клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву до 01.04.2025.

Ухвалою суду 10.04.2025 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Універсал Банк» (виписки за карткою № НОМЕР_1 за період 14.04.2021-14.05.2021, дані власника, фінансовий номер телефону).

АТ «Універсал Банк» 02.05.2025 надав довідку «Рух коштів по картці» №132645/25.

Представник позивача підтримала позов, зазначивши, що довідка АТ «Універсал Банк» підтверджує перерахування 5 600 грн, а відсотки нараховані за умовами договорів.

Представник відповідача просив розглядати справу за їхньої відсутності.

Фактичні обставини, встановлені Судом

Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив докази та встановив:

Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 14.04.2021 та 15.04.2021 укладено електронні договори №497 і №312, підписані одноразовим ідентифікатором через інформаційно-телекомунікаційну систему з використанням BankID.

Аналіз змісту цих договорів, його зіставлення з нормами параграфа 2 глави 71 ЦК України, свідчать, що договори, укладені між зазначеними сторонами, слід кваліфікувати як кредитний договір.

За п. 1 договорів позикодавець передає позичальнику кошти на строк шляхом перерахування на картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути кошти та сплатити відсотки.

У п. 2 договорів установлено:

-сума позик: 2 600 грн (договір від 14.04.2021), 3 000 грн (договір від 15.04.2021);

-строк: 365 днів (до 14.04.2022, 15.04.2022);

-процентна ставка: 2% на день (перші 16 днів за договором від 14.04.2021 та перші 15 днів за договором від 15.04.2021), 3,64% (17-31 дні), 5,02% (32-46 дні), 7,67% (надалі).

-Дати надання позик: 14.04.2021, 15.04.2021; повернення: 29.04.2021 за обома договорами.

-Загальна вартість позик: 3 432 грн (2 600 грн), 3 900 грн (3 000 грн).

За п. 5 договорів позичальник підтверджує ознайомлення з Правилами надання коштів на сайті позикодавця.

Позичальник доручає списувати кошти з картки для погашення заборгованості (п. 5.3).

За п. 12 договори укладено дистанційно в електронній формі, прирівнюються до письмових (Закон «Про електронну комерцію»).

У п. 20 договорів зазначено: РНОКПП НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_3 , номер телефону НОМЕР_4 .

З довідки АТ «Універсал Банк» від 02.05.2025 вбачається, що 14.04.2021 о 14:49:54 на картку № НОМЕР_3 зараховано 2 600 грн та 15.04.2021 о 23:20:32 - 3 000 грн через WayForPay.

Картка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), фінансовий номер: НОМЕР_4.

Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 укладено договір факторингу №1-12, за яким відступлено права вимоги, зокрема за договорами №497 і №312.

Між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023/01, що підтверджується реєстром боржників і актом приймання-передачі.

Позивач не надав доказів платежів відповідача на погашення заборгованості.

Норми права, які застосовані Судом

З огляду на предмет спору, для суду підлягають вирішенню наступні питання :

1) щодо реальності права вимоги, тобто укладення договорів між первісним кредитором і відповідачем;

2) щодо переходу права вимоги за договором факторингу до позивача;

3) щодо відступлення права вимоги до позивача та підстав стягнення заборгованості.

До спірних правовідносин застосовуються норми глави 71 ЦК України щодо кредитних відносин та глави 47 ЦК України щодо заміни кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати кошти позичальнику на умовах договору, а позичальник - повернути кредит і сплатити відсотки.

За ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передачі грошей.

Кредитний договір є реальним, тобто вважається укладеним з моменту передачі коштів (постанова ОП КЦС ВС від 23.01.2019, справа №355/385/17).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор може бути замінений шляхом відступлення права вимоги.

За ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі, що існував на момент переходу.

За ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора не потребує згоди боржника, але боржник має бути повідомлений.

За ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона доводить обставини, на які посилається.

Доказами є дані, що встановлюють обставини справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Обставини, які підтверджуються певними засобами, не можуть підтверджуватися іншими (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, що дають змогу дійти висновку про наявність обставин (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, жоден доказ не має заздалегідь встановленої сили.

Оцінка Суду

Суд оцінив докази за належністю, допустимістю, достовірністю та їх сукупністю і дійшов таких висновків.

Позивач пред`явив позов про стягнення заборгованості за кредитними договорами №497 та №312.

Договори укладено в електронній формі, підписані одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст. 205, 207 ЦК України та Закону «Про електронну комерцію» (постанови ВС від 09.09.2020, справа №732/670/19; від 12.01.2021, справа №524/5556/19).

Доводи відповідача про неукладення договорів спростовуються матеріалами справи, зокрема договорами та випискою АТ «Універсал Банк».

Щодо реальності вимоги, довідка АТ «Універсал Банк» від 02.05.2025 підтверджує зарахування 2 600 грн (14.04.2021) та 3 000 грн (15.04.2021) на картку № НОМЕР_3 , яка належить відповідачу (п. 15-17). Виписка є первинними документами (постанова ВС від 25.05.2021, справа №554/4300/16-ц). Крім того, доводи відповідача про неналежність картки спростовано листом АТ «Універсал Банк», що підтверджує збіг фінансового номера телефону з даними договорів.

Суд не ставить під сумнів укладення договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, що підтверджується реєстром боржників, актом і платіжною інструкцією.

Позивач підтвердив набуття права вимоги за договором відступлення №10-01/2023/01 від 10.01.2023 (п. 19-20).

Водночас суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути, а саме в частині вимог позивача про стягнення заборгованості по відсотках:

Так, згідно ч. 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст.1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.

У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Відповідно до умов договору №497 від 14.04.2021, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 2 600 грн.строком на 16 днів.

Згідно додатку № 2, який є невід`ємною частиною до договору сума нарахованих процентів за користування коштами складає 832 грн, загальна вартість кредиту становить 3 432 грн.

У п. 1.2. договору вказано, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів. Згідно цих документів строк кредитування становить 16 днів, а не 1 рік, як помилково зазначає позивач. У п.1.3 зафіксовано, що у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Суд дійшов висновку, враховуючи умови договору, що строк кредитування може продовжуватись кожні 16 днів, якщо боржник буде вчасно в останній день кредитування сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, але не більше року. Тобто 1 рік це період, у межах якого може бути продовжено строк кредитування. Позивачем не надано доказів, що відповідач сплачував проценти за користування кредитом, а отже цей строк продовжувався.

Аналогічного висновку суд дійшов за результатами оцінки договору про надання фінансових послуг №312 від 15.04.2021.

Відповідно до умов цього договору, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3 000 грн.строком на 15 днів.

Згідно додатку № 2, який є невід`ємною частиною до договору сума нарахованих процентів за користування коштами складає 900 грн, загальна вартість кредиту становить 3 900 грн.

У п. 1.2. договору вказано, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів. Згідно цих документів строк кредитування становить 15 днів, а не 1 рік, як помилково зазначає позивач. У п.1.3 зафіксовано, що у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 15 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Отже, строк кредитування може продовжуватись кожні 15 днів, якщо боржник буде вчасно в останній день кредитування сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, але не більше року. Тобто 1 рік це період, у межах якого може бути продовжено строк кредитування. Позивачем не надано доказів, що відповідач сплачував проценти за користування кредитом, а отже цей строк продовжувався.

Таким чином, нарахування відсотків після 29.04.2021 за договором від 14.04.2021 та після 29.04.2021 за договором від 15.04.2021 є безпідставним.

Розмір відсотків за період кредитування за двома договорами становить 1 732 грн:

-для 2 600 грн: (2 600 ? 2% ? 16) ? 100 = 832 грн;

-для 3 000 грн: (3 000 ? 2% ? 15) ? 100 = 900 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За ст. 137 ЦПК України, витрати на правову допомогу несуть сторони, їх розмір має бути співмірним зі складністю справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 16 000 грн, що підтверджується Витягом з Акту №2 від 12.11.2024 за Договором №02-09/2024-3 від 02.09.2024 між ТОВ «Коллект Центр» (директор ОСОБА_2 ) та ФОП ОСОБА_3 , де зазначено перелік наданих послуг та тарифи:

-консультації - 4 000 грн;

-складання позовної заяви - 7 000 грн;

-підготовка клопотань - 5 000 грн.

Враховуючи малозначність справи, обсяг роботи (позов, два клопотання, відповідь на відзив), аналогічні умови договорів надання фінансових послуг, а також принцип розумності й співмірності, суд погоджується з доводами представника відповідача та зменшує суму витрат на правничу допомогу до 7 000 грн відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК.

Ураховуючи, що стягненню підлягають витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позов задоволено на 7 332 грн із 70 174 грн 28 коп. (10,42%), отже витрати на правову допомогу позивача становлять: 7 332 ? 7 000 грн ? 70 174 грн 28 коп. = 731 грн 66 коп.

Відповідач просив стягнути 15 000 грн витрат на правову допомогу. Позивач просив відмовити у стягненні зазначеної суми, у зв`язку безпідставним завищенням розміру витрат. Ураховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, є малозначною, представник відповідача не брав участі у судових засіданнях, суд погоджується з представником позивача, що 15 000 грн витрат на правничу допомогу відповідача не відповідають пропорційності та розумності. Крім того, суд враховує, що відповідач безпідставно заперечував укладення спірних договорів, а отже ця обставина відповідно до п.3 ч. 3 ст. 141 впливає на вирішення питання про розподіл судових витрат. З урахуванням викладеного суд визначає розмір витрат відповідача, понесених на правничу допомогу - 5 000 грн.

А з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог: 89,58 % ? 5 000 ?100% = 4 479 грн.

Судовий збір відповідно буде розраховано наступним чином: 7 332 грн ? 2 422 грн 40 коп. ? 70 174 грн 28 коп. = 253 грн 19 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 78, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договорами №497 від 14.04.2021 та №312 від 15.04.2021 у сумі 7 332 (сім тисяч триста тридцять дві) гривні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 253 (двісті п`ятдесят три) гривні 19 копійок та витрати на професійну правову допомогу в сумі 731 (сімсот тридцять одну) гривню 66 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 479 (чотири тисячі сімдесят дев`ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечникова, 3, оф. 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Комарова