справа 278/2902/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка заявлена до подання позову,

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2025 року на адресу Житомирського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви згідно із прохальною частиною якої ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:002:0268, площею 0,12 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2220) та накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20).

У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила суду, що із 2010 року по 2023 рік вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 . За час спільного проживання останніми у приватну власність набуте майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_2 . У подальшому, на підставі рішень судів шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний і здійснений частковий поділ спільного майна подружжя, зокрема між сторонами поділено квартиру в м. Бровах та автомобіль. Рішення щодо поділу будинку в с. Левків Житомирського району Житомирської області не приймалося. Водночас, у травні 2025 року заявниця дізналася, що ОСОБА_2 відчужив вищевказаний будинок на користь своєї нової дружини ОСОБА_1 без згоди колишньої дружини, чим, на її переконання, грубо порушив права заявниці, а тому вона має намір звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову про поділ зазначеного майна подружжя. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 переконана, що невжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви значною мірою вплине на ефективність обраного позивачем способу захисту своїх цивільних прав та інтересів, а також ускладнить виконання рішення суду за наслідками розгляду справи в разі задоволення позовних вимог, оскільки вказаний об`єкт нерухомості може бути відчуженим на користь третіх осіб.

Стосовно накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0268, площею 0,12 га позивачка повідомила, що хоча така земельна ділянка набута ОСОБА_2 до укладення шлюбу із заявницею, проте на ньому розташовується спірний будинок, а тому, в разі задоволення позовних її вимог щодо його поділу будинку, заявниця в порядку ст. 120 Земельного кодексу України набуде право власності на частку вказаної земельної ділянки. За таких обставин, ОСОБА_1 переконана, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену земельну ділянку теж може ускладнити виконання рішення суду за наслідками розгляду справи в разі задоволення позовних вимог.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає що така заява підлягає до задоволення із огляду на наступне.

Відповідно до відомостей, які отримані стороною позивача 11 червня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 01 листопада 2024 року на підставі договору дарування № 3170 від 01 листопада 2024 року, що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В.В., за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:002:0268, площею 0,12 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2220) та на житловий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20).

Із копії вищевказаного договору дарування, в свою чергу, вбачається, що зазначені об`єкти нерухомого майна набуті ОСОБА_1 внаслідок прийняття їх в дар від ОСОБА_2 , який володів ними на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 23 січня 2014 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 610170 від 16 жовтня 2008 року.

Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» зазначив, що "розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам" (пункт 4).

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Проаналізувавши зміст заяви, поданої ОСОБА_1 , суд уважає, що вказана заява підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені об`єкти нерухомості може у подальшому значною мірою вплинути на ефективність обраного заявницею способу захисту своїх цивільних прав та інтересів, а також ускладнити виконання рішення суду за наслідками розгляду справи в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Водночас, станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив у ч. 3 ст. 154 ЦПК України обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на:

-- земельну ділянку, кадастровий номер: :03:002:0268, площею 0,12 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2220);

-- житловий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України в разі неподання нею відповідної позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову вжиті цією ухвалою заходи забезпечення позову будуть скасовані.

У порядку ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне рішення складено 11 червня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький