Провадження № 2/686/1281/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2024 року до суду звернувся ОСОБА_4 із позовом до ОСОБА_5 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення участі у вихованні дитини.

Позивач, звертаючись до суду, просить зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити способи його участі у вихованні доньки і спілкуванні з нею.

Позов мотивує тим, що проживав із відповідачем без реєстрації шлюбу та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_6 . Згодом спільне проживання припинилось, сторони розійшлись, а дитина залишилась проживати з матір`ю. З відповідачем у позивача непорозуміння щодо виховання дитини, оскільки відповідач перешкоджає спілкуванню дитини з батьком, у зв`язку із чим він змушений звернутись до суду.

12.08.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

28.08.2024 року відповідачем подано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вказує, що не чинить позивачу жодних перешкод у спілкуванні з дитиною і вони постійно спілкуються у телефонному режимі. В березні 2022 року вона з донькою виїхала до Республіки Польща, при цьому позивач не заперечував щодо переїзду. Донька навчається в школі, має друзів, батько постійно їй телефонує. А тому вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову.

27.09.2024 року справу призначено до слухання по суті.

17.02.2025 року від представника третьої особи надійшов висновок з питання визначення способів участі ОСОБА_4 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримує в частині, просить задоволити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, зазначили, що після повномасштабного вторгнення відповідач з дозволу позивача виїхала з дитиною до Республіки Польща, дитина там навчається, має налагоджений побут. Відповідач постійно спілкується з нею в телефонному режимі, жодних перешкод для їх спілкування ОСОБА_5 не чинить. Вказує, що в порядку та строки передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України буде подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду, просить врахувати інтереси дитини та поданий висновок.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у незареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати із матір`ю. В березні 2022 року ОСОБА_5 з донькою виїхала до Республіки Польща.

Позивач вказує, що бажає спілкуватись із донькою, приймати участь у її вихованні, однак вирішити це питання в позасудовому порядку з відповідачем не вдається, оскільки вона чинить йому перешкоди.

Відповідно до ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Відповідно до частини 2, 3 статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до частини 1,2,3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

В преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини.

Зокрема, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану Указом Президента від 24.02.2022 року, відповідач у березні 2022 року разом із донькою виїхали на постійне місце проживання до Республіки Польща. ОСОБА_6 там навчається, має друзів та налагоджений побут.

Про дані обставини свідчать матеріали справи.

Відповідно до висновку №447/01-31 від 14.02.2025 року про способи участі ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із неможливістю обстеження умов проживання дитини та матері, з`ясування ставлення ОСОБА_6 до батька, орган опіки та піклування вважає недоцільним визначення способів участі ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_6 .

Як вбачається із матеріалів позову, висновку органу опіки та піклування, пояснень відповідача ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_4 постійно спілкується з донькою засобами телефонного зв`язку, мати не перешкоджає їхньому спілкуванню.

В той час як на підставу позову ОСОБА_4 посилається на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не було доведено ті обставини, що відповідач ОСОБА_5 чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначення способів участі у вихованні дитини, слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 153, 159 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначення способів участі у вихованні дитини залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.06.2025 року.

Позивач: ОСОБА_4 ,

АДРЕСА_1 , ІПН

НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 .

АДРЕСА_2 .

Суддя: