СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13234/18

пр. № 2/759/929/25

24 червня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А., представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у березні 2018 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог Позивач просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне майно: земельні ділянки із кадастровим номером :05:009:0120; :05:009:0285; :04:001:0146; :04:001:0114; :04:001:0115; :04:001:0116; :04:001:0117; :04:001:0118; :04:001:0120; :04:001:0121; :04:001:0122; :04:001:0123; :04:001:0124; :04:001:0125; :04:001:0126; :04:001:0127; :04:001:0128; :04:001:0129; :04:001:0130; :04:001:0131; :03:001:0221; :03:001:0222; :03:001:0223; :03:001:0225; :03:001:0226; :03:001:0227; :03:001:0228; :03:001:0229.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: квартиру АДРЕСА_1 ;

земельні ділянки із кадастровим номером

:04:001:0146; :04:001:0114; :04:001:0115; :04:001:0116; :04:001:0117; :04:001:0118; :04:001:0120; :04:001:0121; :04:001:0122; :04:001:0123; :04:001:0124; :04:001:0125.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: земельні ділянки із кадастровим номером

:05:009:0120; :05:009:0285; :04:001:0126; :04:001:0127; :04:001:0128; :04:001:0129; :04:001:0130; :04:001:0131; :03:001:0221; :03:001:0222; :03:001:0223; :03:001:0225; :03:001:0226; :03:001:0227; :03:001:0228;

:03:001:0229.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 667, 28 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят сім тисяч гривень 28 копійок). Судові витрати покласти на Відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2021 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року скасовано та ухвалити нове судове рішення.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2023 року постанову Київського апеляційного суду від 11 січня 2022 року скасовано. Справу № 759/13234/18 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року скасовано та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ задоволено частково.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) визнано за ОСОБА_2 право власності на:

земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на:

земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 858 717 (вісімсот п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 28 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) грн. 85 коп.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2024 року заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 року визначено головуючого суддю Ключника А.С.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2024 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

26.12.2024 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в яких просив: в порядку поділу майна подружжя, стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у рахунок відшкодування за відчужені без її згоди транспортні засоби: «MERSEDES-BENZ» НОМЕР_3 , рік випуску 2007, колір чорний, кузов НОМЕР_4 , «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов НОМЕР_5 , грошову компенсацію у розмірі 1 328 936,02 грн., з яких 809 967,32 грн. вартість транспортних засобів, 518 968, 70 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.12.2024 року.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 заперечувала проти позовних вимог позивача, зазначивши, що поділу підлягають лише дві земельні ділянки та транспортні засоби, а інше майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відтак не підлягає поділу в рамках даного позову.

Інші учасники судового процесу в засідання суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 і ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1999 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано.

У період перебування сторін у шлюбі за відповідачем ОСОБА_3 було оформлено право власності на майно, а саме:

квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно з відповіддю Київського міського бюро технічної інвентаризації зареєстрована за позивачем на підставі свідоцтва про право власності від 08 лютого 2010 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва;

автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е 280», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_6 , зареєстрований за відповідачем 07 жовтня 2010 року;

автомобіль марки «LEXUS LX 570», 2011 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_7 , зареєстрований за відповідачем 09 березня 2013 року;

земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0114, :04:001:0115, :04:001:0116, :04:001:0117, :04:001:0118, :04:001:0120, :04:001:0121, :04:001:0122, :04:001:0123, :04:001:0124, :04:001:0125, :04:001:0126, :04:001:0127, :04:001:0128, :04:001:0129, :04:001:0130, :04:001:0131, :03:001:0221, :03:001:0222, :03:001:0223, :03:001:0225, :03:001:0226, :03:001:0227, :03:001:0228, :03:001:0229, :05:009:0120.

За позивачем ОСОБА_7 у період перебування сторін у шлюбі було оформлено право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:009:0285 та :04:001:0146.

Транспортні засоби марки «MERSEDES-BENZ Е 280», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_4 , та марки «LEXUS LX 570», 2011 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_5 , відчужено ОСОБА_3 у грудні 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Відповідно до статті 65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина друга, четверта статті 12 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 у жовтні 2016 року придбав 25 земельних ділянок із кадастровими номерами:

:04:001:0114; :04:001:0115; :04:001:0116; :04:001:0117; :04:001:0118; :04:001:0120; :04:001:0121; :04:001:0122; :04:001:0123; :04:001:0124; :04:001:0125; :04:001:0126; :04:001:0127; :04:001:0128; :04:001:0129; :04:001:0130; :04:001:0131; :03:001:0221; :03:001:0222; :03:001:0223; :03:001:0225; :03:001:0226; :03:001:0227; :03:001:0228; :03:001:0229.

ОСОБА_2 17 березня 2017 року придбала земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0146.

Договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок містять застереження у пункті 3.2.2, які свідчать про те, що вказані земельні ділянки є особистою приватною власністю покупця, оскільки придбаваються за особисті кошти сторони, що підтверджується відповідною заявою, посвідченою приватним нотаріусом.

Більш того, у договорах купівлі продажу земельних ділянок, придбаних відповідачем, представником продавця являється позивач, а у договорі купівлі-продажу земельної ділянки, придбаної позивачем, представником продавця є відповідач, що свідчить про те, що сторонам достеменно було відомо про наявність особистого права власності кожного з них на спірні земельні ділянки.

Наявність відповідної посвідченої нотаріусом заяви та застереження в договорах купівлі-продажу майна із посиланням на відповідну заяву безсумнівно свідчить про особисте право власності сторони на вказане спірне нерухоме майно.

Отже, таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане, відповідно, не може бути поділено в рамках даного спору.

Інше спірне майно, зокрема: квартира АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га, за адресою: АДРЕСА_2 ; транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ Е 280», 2007 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки «LEXUS LX 570», 2011 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_5 є спільним майном подружжя, оскільки доказів на спростування презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за час судового провадження даної справи було відчужено на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року. Також, ОСОБА_2 були відчужені на користь ОСОБА_4 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0114, :04:001:0118, :04:001:0120, :04:001:0121; :04:001:0122, та на користь ОСОБА_5 земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0115, :04:001:0116, :04:001:0117, :04:001:0123, :04:001:0124, :04:001:0125, які, як встановлено вище, належали ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2024 року у справі №759/5195/24, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 04 лютого 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар Іриною Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 181.

Витребувано квартиру АДРЕСА_4 від ОСОБА_5 у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , за яким до її відчуження було зареєстровано право власності на дану квартиру, та ОСОБА_2 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловар Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56467285 від 04 лютого 2021 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_5 .

Стягнуто з кожного з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 11 314 (одинадцять тисяч триста чотирнадцять) грн. 00 коп. (том 6, а.с. 66-76).

Зважаючи на викладене, квартира АДРЕСА_1 , є предметом поділу спільного майна подружжя в рамках даного позову.

За встановлених у даній справі обставин, предметом поділу спільного майна подружжя в рамках даного спору є: 2 земельні ділянки: з кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а також транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 та транспортний засіб марки «LEXUS LX 570», номер кузова НОМЕР_5 , а також квартира АДРЕСА_1 .

Доводи відповідача про те, що автомобілі, які належали йому на праві приватної власності, були відчужені ним за згодою другого із подружжя та кошти було використано в інтересах сім`ї, суд відхиляє, оскільки матеріали справи свідчать, що автомобілі були відчужені в грудні 2017 року, тобто тоді, коли фактичні шлюбні відносини сторін припинились (з жовтня 2017 року).

Вказана обставина встановлена рішенням Святошинського районного суду від 07 листопада 2018 року у справі №759/6802/18 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказане рішення суду є таким, що набрало законної сили. ОСОБА_3 вказане судове рішення з підстав неправильного встановлення обставин у справі в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення для справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Більш того, згідно листа Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 25 листопада 2019 року №31/26-806аз, при перереєстрації транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» та транспортного засобу «LEXUS LX 570» згода від позивачки ОСОБА_2 була відсутня.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість проданих транспортних засобів відповідачем, має бути врахована при поділі спільного майна подружжя, а саме шляхом стягнення із відповідача на корить позивачки частки вартості автомобілів, які належали до спільного майна подружжя.

Згідно висновку експертного дослідження (т.2 а.с.48-62) ринкова вартість транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 р.в., колір чорний, кузов НОМЕР_4 становить 269800,31 грн., а транспортного засобу «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов НОМЕР_5 - 1 350 134,34 грн., відповідно, суми вартості становить 809 967, 28 грн.

Отже, загальна вартість обох автомобілів становила: 1 619 934,65 грн. станом на 30.04.2020, а відповідно сума на яку претендує Позивач - 809 967,32 грн. Разом з тим, починаючи із 2020 року гривня суттєво знецінилася. Позивач через масштабну інфляцію вже не може розраховувати на ту суму, яку вона мала отримати у зв`язку із відчуженням транспортних засобів без її згоди та відома. У зв`язку із цим, вартість автомобілів в розмірі 1 619 934,65 грн. підлягає перерахунку.

Інфляційні нарахування з 01.05.2020 - 31.10.2024 складають разом 1 037 937,39 грн.

Таким чином, вартість автомобіля «MERSEDES-BENZ» Е280 та автомобіля «LEXUS LX 570», оцінена згідно висновку судового експерта за результатам проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30.04.2020 року № ВЕ-48/04-20, з урахуванням інфляційних втрат, становить 2 657 872, 04 грн. Половина від цієї суми на яку претендує позивачка складає: 1 328 936,02 грн.

Вирішуючи питання поділу земельних ділянок, суд виходить із того, що кожна земельна ділянка фактично є самостійним об`єктом права власності, якому в результаті державної реєстрації цього права, здійсненої компетентним органом, надано статус самостійного об`єкта цивільно-правових відносин.

Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення оціночно-будівельного та оціночно-земельного дослідження № 890/04-2020 від 08.04.2020 року дійсна ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , становить 716 600 грн.

Дійсна ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га, реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 814 100 грн. (т. 2 а.с. 7-31).

Відповідач не спростував зазначеного висновку та визначеної вартості земельних ділянок, клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляв.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 вказано, що суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).

Склад та обсяг майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_8 та підлягає поділу між ними, дозволяє суду здійснити його реальний поділ шляхом передачі кожному з подружжя окремих об`єктів нерухомого майна.

Отже, виходячи з принципу рівності сторін при поділі майна та ураховуючи можливість реального поділу майна з виділенням кожному із подружжя окремих видів (об`єктів) майна, суд доходить висновку про поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га, реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Урівнюючи вартість спірного майна при поділі вказаних земельних ділянок, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю вартості цих земельних ділянок у розмірі 48 750 грн. (( 814 100 - 716 600 ) : 2 ).

З урахуванням вартості автомобілів, а також з урахуванням інфляційних втрат (2657 872,04 грн.), з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню половина цієї суми у загальному розмірі 1328936,02 грн.

Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81-82, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ - задовольнити частково.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) визнати за ОСОБА_2 право власності на:

земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на:

земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_5 загальною площею 88,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1377713,02 грн. - (різницю вартості земельних ділянок та вартості автомобілів, з урахуванням інфляційних втрат).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) грн. 85 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2025 року.

Суддя Ключник А.С.