ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16982/24

Провадження № 22-ц/820/788/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» зазначило, що 12 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» (далі ТОВ «ФК «Форза») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1 (далі кредитний договір), за умовами якого ТОВ «ФК «Форза» надало відповідачці кредит у розмірі 4 298 грн. Водночас ОСОБА_1 зобов`язалася повернути позику до 26 березня 2020 року та сплатити проценти за реальною річною процентною ставкою 0,01% (у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору за процентною ставкою 2,5% у день). У зв`язку зі сплатою відповідачкою процентів за користування кредитом строк кредитування продовжено до 10 квітня 2020 року. За договором факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року ТОВ «ФК «Форза» відступило позивачу за плату право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то станом на 13 червня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 16 152 грн 58 коп., яка складається з: 4 298 грн заборгованості за кредитом, 1 192 грн 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 9 670 грн 50 коп. заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 1 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року), 991 грн 43 коп. інфляційного збільшення (нараховано новим кредитором за період з 11 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року).

За таких обставин ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 16 152 грн 58 коп. заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн 40 коп. витрат зі плати судового збору та 7 000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, а наданий ним розрахунок заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «ФК «Форза» перерахувало на картковий рахунок відповідачки кредит у розмірі 4 298 грн, із яких 4 000 грн зараховано на рахунок відповідачки, а 298 грн утримано банком як комісію. Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується випискою з її карткового рахунку, а розрахунок заборгованості за кредитним договором є правильним, до того ж ці обставини не спростовані відповідачкою. Оскільки ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, то з неї на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» як правонаступника первісного кредитора підлягає стягненню заявлена заборгованість. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не врахував правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

12 березня 2020 року ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «ФК «Форза» зобов`язалося надати відповідачці споживчий кредит у розмірі 4 298 грн строком на 15 днів (з 12 до 26 березня 2020 року). Водночас ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит до указаного терміну, а також сплатити проценти за реальною річною процентною ставкою 0,01% у розмірі 6 грн 45 коп. (у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору за процентною ставкою 2,5% у день).

Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями (офертою ТОВ «ФК «Форза» та акцептом ОСОБА_1 ) і підписаний відповідачкою електронним підписом (одноразовим ідентифікатором b864259w).

При цьому ТОВ «ФК «Форза» зобов`язалося перерахувати кредитні кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

30 червня 2021 року ТОВ «ФК «Форза» (клієнт) і ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (фактор) уклали договір факторингу №20210630-Ф/2 (далі договір факторингу), за умовами якого ТОВ «ФК «Форза» за плату відступило позивачу належні йому права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до пункту 4.1 договору факторингу перехід права вимоги від клієнта до фактора відбувається з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі, наведеній у додатку №1 до цього договору.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості слідує, що станом на 13 червня 2024 року за кредитним договором у ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 16 152 грн 58 коп., яка складається з: 4 298 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 192 грн 65 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 9 670 грн 50 коп. заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 1 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року), 991 грн 43 коп. інфляційного збільшення (нараховано новим кредитором за період з 11 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як передбачено частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Як передбачено частиною першою статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

У разі прострочення боржником грошового зобов`язання настають наслідки такого прострочення у виді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми. Ці нарахування входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зібрані докази вказують на те, що 12 березня 2020 року ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «ФК «Форза» зобов`язалося надати відповідачці кредит, а та, у свою чергу зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти.

Правомірність укладення ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 кредитного договору сторонами не оспорюється.

Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази про надання ТОВ «ФК «Форза» відповідачці кредиту та виникнення в ОСОБА_1 перед новим кредитором заборгованості за кредитним договором.

Належними доказами, які підтверджують перерахування кредитних коштів та існування заборгованості за укладеним кредитним договором, а також її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з указаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75 (в редакції на час укладення кредитного договору) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с. 76) не вказує на те, що 12 березня 2020 року ТОВ «ФК «Форза» перерахувало на цей рахунок 4 298 грн кредитних коштів, а детальний розрахунок заборгованості (а.с. 33-34), який складений позивачем, об`єктивно та достовірно не свідчить про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не довело належними та допустимими доказами факт надання первісним кредитором ОСОБА_1 кредитних коштів, а наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим.

Такий висновок місцевого суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року (справа №755/2284/16-ц).

Твердження ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» щодо перерахування ТОВ «ФК «Форза» на картковий рахунок відповідачки кредиту у розмірі 4 000 грн (відправник А2С BANK SICH) та утримання банком комісії у розмірі 298 грн є припущенням.

Посилання ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додану ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до апеляційної скарги довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ікс Пей Груп» №08012025/1 від 8 січня 2025 року щодо платіжних послуг (а.с. 131), оскільки цей письмовий доказ поданий позивачем без дотримання вимог статей 83, 367 ЦПК України.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права та процесуального права є безпідставними.

При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним позивачем в апеляційній скарзі правовим висновкам касаційного суду щодо порядку укладення та виконання кредитного договору.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Мазурок О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27