Провадження №2/524/2686/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

за участю представників: позивача Мосійчук А.І., відповідача Ковальчука О.М.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1269-1859 від 08.09.2023 року у розмірі 41000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 08.09.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1269-1859.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 8400 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 21 днів; знижена відсоткова ставка 2,50% в день; стандартна відсоткова ставка 3,00% в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору.

Отримавши кошти за укладеною угодою, відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.11.2024 складає 82118 грн. і включає: заборгованість за кредитом 8400 грн., заборгованість за нарахованими процентами 73718 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука О.М. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

08.01.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Ковальчуком О.М. подано відзив на позов. Зазначає, що відповідно до п. 2.3. та п. 5.3.1 кредитного договору кредит надається в розмірі 8 400 грн., нараховані відсотки складають 4 410 грн., а разом до сплати 12 810 грн. Відповідач сприймав строк кредитування як 20-ти денний та розраховував на загальну вартість кредиту в розмірі 12 810 грн. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Наданий позивачем розрахунок не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки розрахунок відсотків за користування кредитом зроблено поза межами строку дії кредитного договору. Позивачем не доведено у встановленому порядку належними та допустимими доказами, що саме відповідачу перераховані кошти на виконання умов кредитного договору. Зі змісту долучених до матеріалів справи доказів неможливо встановити, на який саме рахунок позичальника та яким чином перераховані грошові кошти, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. Отже, при зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів), які підтверджують факт перерахування коштів відповідачу та користування ними. Надані паперові копії електронного договору не підписано на кожній сторінці, що виключає наявність підстав стверджувати, що кредитний договір укладено саме в такій редакції, яку надано суду, оскільки саме позивач є автором електронного документу і тільки він має доступ до його вихідних даних та можливість його редагування. Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами сам факт укладення кредитного договору, умови, на яких договір укладено та розмір заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 10 000 грн. витрат на надання правничої допомоги.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року за клопотанням представника відповідача витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» оригінали письмових та електронних доказів долучених до позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року за клопотанням позивача витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків відкритих у банках та виписки по рахункам.

Ухвалою суду від 17.04.2025 року розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

13.05.2025 року позивачем подані письмові пояснення. Зазначають, що кредитний договір № 1269-1859 від 08.09.2023 року укладений у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем для належної ідентифікації передано позивачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації), з метою укладення договору. Відповідач підписав кредитний договір № 1269- 1859 від 08.09.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором A0366, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами договору. Позивач видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 8 400,00 грн., на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс»через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту відповідача, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п 4.12. кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 03.07.2024 року. Строк дії Договору є рівним строку кредитування. Згідно п. 4.8. кредитного договору базовий період складає 21 календарних днів. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що базовий період проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Звертають увагу, що базовий період строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку 21 день), який він сам обрав при заповненні заявки на отримання грошових коштів, а строк кредитування строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів).

Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Мосійчук А.І. позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ковальчуком О.М. просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.09.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua) укладено договір про відкриття кредитної лінії №1269-1859 у вигляді електронного документа, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник попередньо ознайомлений.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності, згідно якого відповідач отримав кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 8400 грн., строком кредитування 300 днів, базовий період 21 днів (п.2.2, 2.4, п.4.1, 4.8); строк кредитування - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, тобто до 03.07.2024 (п. 4.12).

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що базовий період проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.

Відсоткова ставка стандартна 3,00 % за кожен день користування кредитом (п. 4.10), знижена процентна ставка 2,5 % (п.10.1).

Сторонами погоджено орієнтовну вартість кредиту 84 000 грн., що включає суму кредиту та відсотки за користування кредитом (п.4.14).

Видача кредитних коштів в сумі 8400 грн. ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №1269-1859 від 08.09.2023 року підтверджена довідкою про перерахування суми кредиту (а.с.36).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1269-1859 від 08.09.2023 становить 82118 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 8 400 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 73 718 грн.

Вищевказаний договір укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Безпідставним є твердження представника відповідача, що надані позивачем паперові копії електронного документа без електронних цифрових підписів обох сторін у дату їх підписання не є належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Зі змісту кредитного договору, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 встановлено, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тоді як без отримання позичальником повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Судом враховано, що договір містить податковий номер ОСОБА_1 , її паспортні дані, відомості про місце проживання.

Факт одержання кредитних коштів у розмірі встановленому договором, підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами, витребуваною інформацією - листом АТ «ПриватБанк» від 18.03.2025 р. про наявність відкритих банківських рахунків, випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 08.09.2023 13.09.2023.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 дійшов висновку, що не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу.

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, не спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, тому позивачем правомірно пред`явлено вимогу до відповідача про стягнення основної суми боргу за договором у розмірі 8 400 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати задоговором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право наодержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше невстановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За умовами кредитного договору (п.2.3, п.4.12,) кредит у сумі 8400 грн. видається позичальнику на строк з 08.09.2023 по 03.07.2024 (300 днів) це заявлений строк кредитування, протягом якого проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою у розмірі 3,00%.

Сторонами погоджено, що пільгова процентна ставка (2,50%) застосовується у перший базовий період, тобто з 08.09.2023 по 28.09.2023, за умови, що позичальник у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, нараховані за пільговою процентною ставкою не пізніше останнього дня першого базового періоду (п.10.2).

Отже, за змістом укладеного договору 73 118 грн. це є плата позичальника за правомірне користування кредитними коштами у межах загального строку кредитування, тобто процентами у розумінні ст.1048, ст.1054, ст.1056-1 ЦК України (п.4.10 договору).

Умови кредитного договору є чіткими і не дають підстав вважати, що у ньому визначені два строки кредитування, що призводить до різного тлумачення та розуміння його сторонами договору.

Наведені умови кредитного договору у частині визначення порядку і розміру нарахування відсотків не є нікчемними відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про захист прав споживачів».

З наявних у справі матеріалів, зокрема розрахунку заборгованості, вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 03.07.2024, проценти не нараховувалися.

З наведених підстав слід визнати обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у межах строку дії кредитного договору у сумі 73 718 гривень.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем ОСОБА_1 29.09.2023 року на виконання умов договору внесено 1000 грн., які позивачем відповідно до умов п. 4.9 договору зараховані на погашення простроченої заборгованості по відсоткам.

Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду не надано. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 82 118, грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 400 грн.; заборгованість за відсотками 73 718 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. необхідно віднести на рахунок відповідача.

Керуючись Законом України "Про електронну комерцію", статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 625, 626, 629, 1046-1056 ЦК України статтями 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1269-1859 від 08.09.2023 року в розмірі 82 118 грн, та у повернення сплаченого судового збору 2422,40 грн.

Судові витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. віднести на рахунок відповідача.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ,

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена Предоляк