УХВАЛА

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 753/16132/22

провадження № 61-3870вд25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддіКраснощокова Євгенія Віталійовичавід участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України, ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Дарницький районний суд міста Києва ухвалою від 05 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України,

ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», ТБ «Електронні торгові системи»,

ОСОБА_3 , ФГВФО про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними залишив без розгляду.

Київський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року залишив без змін.

25 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав

до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року про залишення позову без розгляду

та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у вказаній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 визначено суддю-доповідача - Краснощокова Є. В. та суддів, які входять

до складу колегії: Гудиму Д. А., Пархоменка П. І.

Верховний Суд ухвалою від 15 квітня 2025 року касаційну скаргу залишив

без руху для усунення її недоліків та запропоновано заявнику подати

до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї докази надсилання

її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу і, зокрема, зазначити підстави оскарження вказаної ухвали ОСОБА_2 , враховуючи, що позивач ухвалу про залишення її позову без розгляду не оскаржує; надати до суду касаційної інстанції відповідний документ, що підтверджує сплату судового збору.

Суд роз`яснив особі, яка подала касаційну скаргу, строк, порядок виконання вимог ухвали та наслідки її невиконання.

Верховний Суд ухвалою від 19 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року

про залишення позову без розгляду та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року визнав неподаною та повернув скаржнику.

24 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав

до Верховного Суду заяву про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 19 травня 2025 року про повернення касаційної скарги скаржнику.

27 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Краснощокову Є. В. від участі у розгляді цієї справи.

Верховний Суд ухвалою від 28 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи визнав необґрунтованою та передав для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи

між суддями від 28 травня 2025 року для розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід судді Краснощокова Є. В. визначено суддюЧервинську М. Є.

Верховний Суд ухвалою від 29 травня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Краснощокова Є. В.

02 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Краснощокову Є. В. від участі у розгляді цієї справи.

Заяву обґрунтовує тим, що ухвала Верховного Суду від 19 травня 2025 року

не містить мотивів прийняття або відхилення аргументів касатора, а сама по собі є незрозумілою та належним чином невмотивованою. Ухвала може бути розцінена як прояв неповаги до військових, за яку передбачено відповідальність, а дії суду містять ознаки публічної дискредитації, що підривають авторитет військовослужбовців та військових підрозділів, її престиж. ОСОБА_2 зазначив, що його військову частину переведено на воєнний стан та залучено

до виконання завдань у зоні бойових дій, внаслідок чого ОСОБА_2 позбавлений можливості реалізувати надані йому процесуальні права, зокрема, приймати участь у судових засіданнях, готувати процесуальні документи

в умовах перебоїв з електроенергією, інтернетом та ворожими обстрілами, безпосереднім вогневим контактом з військами РФ, періодичною тактичною зміною місця дислокації підрозділу відповідача. Попри це в ухвалі Верховного Суду зазначено, що ОСОБА_2 не повідомив в чому полягає порушення його прав.

Приймаючи до уваги наявні умови для дискримінації при розгляді справи, ОСОБА_1 заявляє відвід судді Краснощокову Є. В. та повідомляє, що не довіряє цьому судді і не бажає, щоб цей суддя приймав участь у розгляді справи, а також оцінює вкрай негативно якість здійснення правосуддя даним суддею, оскільки поведінка судді має ознаки демонстрації неповаги

до військовослужбовця та ознаки дискредитації служби в ЗСУ, проявом суддівського свавілля та безвідповідальності за прийняті рішення на тлі безкінечних розмов про «недостатню незалежність» судової гілки влади

в Україні.

Верховний Суд ухвалою від 03 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи визнав необґрунтованою та передав для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи

між суддями від 03 червня 2025 року для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Краснощокова Є. В. визначено суддюЛитвиненко І. В.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу

в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони

з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла

до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення

питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду,

що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним

та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться

до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий,

та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки

не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися,

що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Краснощокова Є. В. по своїй суті зводяться до незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями, викладеними в ухвалі Верховного Суду

від 19 травня 2025 року про повернення касаційної скарги заявнику,

що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

При цьому, судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд не здійснює оцінку ухвалених суддею судових рішень.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено,

що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним

від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Зміст ухвалених суддею судових рішень не свідчить про упередженість

чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Краснощокова Є. В.

Враховуючи, що доводи заявника не знайшли свого правового обґрунтування, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддіКраснощокова Євгенія Віталійовичавід участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України, ПАТ «Астра Банк», ПАТ «Дельта Банк», Товарної біржі «Електронні торгові системи», ОСОБА_3 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поділ майна подружжя, визнання результатів електронних торгів недійсними відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко