Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/544/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.,

при секретарі Мелещенко О.В.

представника позивача адвоката Поліщук А.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суд м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтовування вимог посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вона змінювала прізвище на « ОСОБА_4 » у 1979 році та на « ОСОБА_5 » у 1981 році. ЇЇ мати ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1997 у їхній власності перебувала квартира АДРЕСА_1 . Вказує, що її мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . На момент смерті матері та момент смерті вітчима вона ( ОСОБА_1 ) постійно, безперервно перебувала за кордом, прибула в Україну лише у вересні 2024 року. По приїзду до України у неї було вилучено її старий паспорт громадянина України та, відповідно нею був виготовлений новий документ, який посвідчує її особу (№011185918). З метою упорядкування документів матері та вітчима за місцем їхнього проживання, вона знайшла заповіт, згідно змісту якого її мати, ОСОБА_3 заповідала їй частину квартира АДРЕСА_1 . Окрім того, разом з заповітом знаходився правовстановлюючий документ на квартиру, технічний паспорт та копія паспорта вітчима. З метою скористатись свої правом для отримання спадщини за заповітом, вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Постановою нотаріуса від 13 грудня їй було відмовлено у відкритті спадщини, у зв`язку з тим, що нею не було подано заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк і вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Зазначає, що згідно законодавства необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

На підставі викладеного, просить визначити їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в шістдесят днів з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою від 26.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_8 06.01.2025 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому вважають позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, враховуючи наступне. Як зазначає в своєму позові позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме: 1/2 квартири АДРЕСА_2 . Вказує, що наявний заповіт на неї від 05.02.2008. До приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Руслани Валентинівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 позивач звернулася 13.12.2024. Постановою нотаріуса від 13.12.2024 № 514/02-31, Позивачу було відмовлено у задачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском нею 6-міся.чного строку для прийняття спадщини. Крім того, у позовній заяві зазначає, що на момент смерті матері вона постійно, безперервно перебувала за кордоном та прибула в Україну у вересні 2024 року, вказує, що після того як повернулася в Україну знайшла заповіт на своє ім`я, а тому вважає, що необізнаність спадкоємця про заповіт є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Тож позивач у встановлений законом (ст. 1270 ЦК України) шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини після померлої матері, позивач вказує, що на момент смерті позивач була за межами України до 2024 року та не знала про заповіт. Кінцевий 6-місячний термін додачі позивачем заяви до нотаріуса після смерті матері закінчився 13 грудня 2024 року. Враховуючи, що позивач не проживала разом зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини (на час її смерті), то для прийняття спадщини після матері вона зобов`язана була заявити про прийняття спадщини протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, або повідомити, суд про наявність поважних причин які заважали йому це зробити. Позивач, будучи дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не була позбавлена права вчиняти дії щодо реалізації свої спадкових прав, шляхом подачі відповідних-заяв до консульства в країні, де позивач перебувала, видачі довіреностей від свого імені на уповноважених осіб, для реалізації її спадкових справ, направлення заяв про прийняття спадщини до нотаріусів листами або на електронні адреси, тощо. Також звертає увагу, що з копії закордонного паспорту позивача не вбачається: коли вона виїхала за межі України, чи повторно поверталася та виїздила за межі України та в яких країнах перебувала, а тому виникає необхідність для витребування у позивача оригіналу закордонного паспорту. Звертаючись до суду з позовом, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що її не звернення до нотаріуса для прийняття спадщини в указаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій, щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог. Таким чином, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту у судовому порядку. З огляду на викладені доводи, просить визнати обов`язковою явку ОСОБА_1 у судові засідання; витребувати в ОСОБА_1 оригінал закордонного паспорту СП73262 для огляду для суду та учасників справи; у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.03.2025 витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України позивачкою ОСОБА_1 .

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 16.04.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Поліщук А.Ю. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення, які є аналогічними доводів позовної заяви, з посиланням на норми законодавства, якими обґрунтовують позовні вимоги. При цьому, позивачка додатково повідомила, що на час смерті матері та з 2000 року вона перебувала за кордоном в Іспанії і не могла навіть подумати, що їй залишилась спадщина, тому що з матір`ю не спілкувалась, відносини жодним чином не підтримувала, оскільки між ними були протиріччя. Про смерть матері дізналася у 2024 році після приїзду в Україну. При цьому зауважила, що повернулась не через спадщину, а з особистих мотивів за станом здоров`я. Заповіт знайшла у брата вдома, де мати залишила їй документи. Якби вона знала, що є майно та заповіт після смерті матері, то приїхала раніше для вчинення дії щодо прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Тож вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до початку розгляду 16.05.2025 до суду подав клопотання, сформоване у системі «Електронний суд» , у якому просив розгляд справи проводити без його участі. Щодо позовних вимог заперечував з мотивів та підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Третя особаприватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В. у судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи по суті до суду надіслала заяву від 18.04.2025, у якій просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.09.1960

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 08.10.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 72 роки, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.01.2017.

За життя мати ОСОБА_3 05.02.2008 склала заповіт, зареєстрованого в реєстрі за № 1-255, відповідно до якого всю належну їй частину квартири АДРЕСА_2 заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. постановою від 13.12.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та документально не підтверджено своє постійне проживання разом із спадкодавцем.

Відповідно до копії спадкової справи, наданої приватним нотаріусом на запит суду, заведеної після смерті ОСОБА_3 , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, зазначила, що строк для подання заяви про прийняття нею спадщини пропущений з поважної причини, так як вона не була обізнана про смерть матері та наявність заповіту, складеного на її ім`я, а тому не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Водночас, встановлено, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_1 перебувала за межами України та повернулася до України 01.10.2024, що підтверджується відомостями Державної прикордонної служби України від 31.03.2025, інші відомості щодо в`їзду позивача на територію України до 01.10.2024 у ДПС України відсутні.

Крім того, з наданої позивачкою копії паспорта для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_11 , вбачається, що він був виданий 03.10.2014 замість паспорта серії НОМЕР_6 від 16.08.2000 Консульством України в Малазі, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 за кордоном.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місце постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Верховний Суд у своїх висновках неодноразово зазначав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такі висновки викладені у постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18, від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17, від 07 вересня 2020 року у справі № 389/3108/18 та інші.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 сплинув 13.12.2014, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулася 13.12.2024.

Доводи позивача про те, що про наявність заповіту їй відомо не було і про його існування стало відомо після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд вважає достовірними, оскільки підтверджені фактичними обставинами справи.

Встановлено, що нотаріусом не вчинялись будь-які дії щодо повідомлення спадкоємця ОСОБА_1 про існування заповіту, що позбавило її обізнаності про існування заповіту та відповідно можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України).

Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі № 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку ОСОБА_1 для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 211, 263-266, 268, 272 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст рішення буде виготовлений 29.05.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька