ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/2567/25

провадження № 22-ц/4809/1026/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Комунальне підприємство «Електротранс» Кропивницької міської ради, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2025 року у складі судді Мохонько В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (далі КП «Електротрнас»), Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та просив:

-стягнути з КП «Електротранс» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 680 604 грн, витрати на лікування в розмірі 31 940 грн, вартість пошкодженого годинника в розмірі 10 200 грн, витрати на транспортування в розмірі 1 500 грн та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн;

-стягнути з ПрАТ «УПСК» на свою користь 130 000 страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_2 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України».

Вказане кримінальне правопорушення було вчинене за обставин того, що ОСОБА_3 , обіймаючи посаду начальника дільниці служби рухомого складу КП «Електротранс» приступив 16.11.2021 о 08:00 до виконання своїх функціональних обов`язків на робочому місці, заступивши на денну зміну.

16.11.2021 протягом робочого дня під час випуску в експлуатацію тролейбуса Дніпро-103 ОСОБА_3 допустив його виїзд на лінію із порушенням вимог п. 5.1 ДСТУ 3649:2010 всупереч п. 31.1, 31.2 Правил Дорожнього руху України, положенням п.п. 2.1.3., 2.1.4., 2.1.18, 2.1.19 та 3.1.1. посадової інструкції начальника дільниці служби рухомого складу КП «Електротранс».

28.12.2021 о 09 годині 30 хвилини у процесі експлуатації тролейбуса Дніпро Т-103, водієм при здійсненні перевезення пасажирів по маршруту № 10 сполученням «Лісопаркова Жадова» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 6» під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті якої, останньому була спричинена шкода.

Різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача і страховою виплатою становить 680 604 грн, яку повинен відшкодувати КП «Електротранс» адже з ним ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, йому було проведено чотири операції і він проходив стаціонарне і амбулаторне лікування та ніс затрати на придбання медикаментів, медичних засобів на суму 31 940 грн.

Також, під час дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено годинник позивача, вартість якого складає 10 200 грн, та останній поніс затрати у розмірі 1 500 грн на транспортування автомобіля «Mazda 6».

Завдана моральна шкода ОСОБА_1 є результатом неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_3 , яке виразилося у випуску в експлуатацію завідомо технічно несправного транспортного засобу, що спричинило ДТП та завдало позивачу середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень через протиправні дії працівника КП «Електротранс» позивач перебуває у стані тривоги та переживань, через що у нього погіршився сон, появилась роздратованість, він постійно змушений вживати заспокійливі засоби, що свідчить про завдану моральну шкоду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Електротранс», ПрАТ «УПСК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, повернуто позивачу.

Роз`яснено, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява, яка містить відтворення підпису позивача за допомогою технічних засобів, в розумінні ЦПК України є такою, що не підписана уповноваженою особою, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_1 13 вересня 2022 року у кримінальному провадженні (справа № 404/4022/22) подав цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява, а саме її оригінал, була зареєстрована в канцелярії суду та прийнята Кіровським районним судом м. Кіровограда до розгляду в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України.

Таким чином, прийнявши позовну заяву до розгляду в межах кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що її форма і зміст відповідають вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

За результатами розгляду кримінальної справи вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2024 цивільний позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто на користь потерпілого 724 244 грн майнової кшоди та 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

18 лютого 2025 року Кропивницьким апеляційним судом у вказаній кримінальні справі було винесено ухвалу, якою вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2024 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 було скасовано, призначивши в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Отже, на виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2025 року позовна заява ОСОБА_1 з доказами на підтвердження позовних вимог, що залучена до матеріалів кримінального провадження, повинна бути виокремлена з присвоєнням єдиного унікального номера і призначена до розгляду в порядку цивільного судочинства зі стадії судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті шостому частини першої статті 353 цього Кодексу, а саме ухвала про повернення заяви позивачеві, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це є порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право на апеляційне оскарження.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у статті 6 Конвенції, згідно з якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Delcourt v. Belgium» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Hoffmann v. Germany» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить зазначену статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, що надаються сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Вимоги до позовної заяви визначено статтею 175 ЦПК України.

Частиною другою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи..

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Матеріалами справи підтверджується, що в позовній заяві відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_1 посилався на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_2 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 КК України (а. с. 1-8).

Копія вказаного позову, яка міститься в матеріалах справи містить вхідний реєстраційний штамп, який підтверджує, що вказана позовна заява була зареєстрована Кроівським районним судом м. Кіровограда 13 вересня 2022 року за № 25098.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до реєстру.

Аналіз відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень свідчить про те, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 листопада 2024 року у справі № 404/4022/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до КП «Електротранс» про стягнення майнової шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з КП «Електротранс» на користь ОСОБА_1 724 244 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до КП «Електротранс» про стягнення моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з КП «Електротранс» на користь ОСОБА_1 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні І. В. Кас`янової задоволено.

Апеляційні скарги ПрАТ «УПСК», КП «Електротранс» задоволено частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2024 стосовно ОСОБА_3 скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 призначивши в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2024 стосовно ОСОБА_3 залишено без змін (а. с. 33-37).

Таким чином, оригінал позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Електротранс», ПрАТ «УПСК» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, який було подано позивачем 13 вересня 2022 року в межах кримінальної справи та який є предметом розгляду у справі, що переглядається, міститься в матеріалах кримінального провадження у справі № 404/4022/22.

Аналіз п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України свідчить про те, що підставою для повернення позовної заяви є саме повна відсутність підпису в ній.

За таких обставин, з огляду на наявність оригіналу позовної заяви ОСОБА_1 в матеріалах кримінального провадження у справі № 404/4022/22, у суду були відсутні підстави для її повернення на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції зазначеного не врахував, дійшов передчасного висновку про наявність підстав, передбачених статтею 185 ЦПК України, для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 170/129/21 (провадження № 14-97цс22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 зазначила, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії) від 28 жовтня 1998 року).

Також ЄСПЛ було констатовано порушення державами статті 6 Конвенції з огляду на незабезпечення особі права на апеляцію, зокрема у справах Parol v. Poland (заява № 65379/13), Madzarovic andothers v. Montenegro(заяви № 54839/17 і 71093/17), Grosamv. The Czech Republic(заява № 19750/13) та Cotorav. Romania(заява № 30745/18).

З огляду на викладене є підстави вважати, що відповідно до статті 55 Конституції України та пункту 1 статті 6 Конвенції право позивача на доступ до суду та справедливий судовий розгляд є порушеним.

Суд вважає, що повернення позовної заяви із зазначених судом підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права позивача на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції є недопустимим.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, унаслідок якого було порушене право заявника на судовий захист.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст 379 ЦПК України).

Оскільки, суд першої інстанції виніс ухвалу з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, помилково повернув позовну заяву позивачеві, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, суд приходить до висновку, що відповідно пункту четвертого частини першої статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно пункту 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл суми судових витрат, понесених позивачем під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, підлягає здійсненню судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко