Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа №945/710/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі

04 червня 2025року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Войнарівського М.М.,з участю секретаря судового засідання Будак К.Ю., вирішуючи у судовому засіданні, питання про залишення заяви без руху у зв`язку із встановленням, після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання право власності на частку в порядку поділу майна подружжя,що таку позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 ЦПК України, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області через свого представника адвоката Істоміну К.В. з позовом сформованому в системі «Електронний суд» до ОСОБА_2 про визнання право власності на частку квартири в порядку поділу майна подружжя.

Вказана цивільна справа згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 року розподілена головуючому судді Войнарівському М.М.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.04.2025року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, судове засідання у цій справі призначено на 12.05.2025 року.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Так, позивачем на підтвердження вартості спірного майна надано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07.04.2025року, сформовану в Єдиній базі даних звітів про оцінку з модулем електронного визначення оціночної вартості, сервісом послуги електронного визначення оціночної вартості та автоматичного формування електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості (Додаток 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку).

Проте, така довідка не є доказом на підтвердження дійсної (ринкової) вартості об`єкту нерухомого майна з огляду на таке.

Згідно з п. 1 Розділу І «Загальні положення» Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 17 травня 2018 року № 658, цей Порядок визначає механізм ведення Фондом державного майна України (далі - Фонд) Єдиної бази даних звітів про оцінку, формування електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості та реєстрації звітів про оцінку майна, складених суб`єктами оціночної діяльності (оцінювачами) для цілей обчислення доходу платника податку - фізичної особи від продажу (обміну) нерухомого майна, а також доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок майна (крім випадків успадкування та/або отримання у дарунок майна, вартість якого оподатковується за нульовою ставкою), доходу, отриманого за іншими правочинами, за якими здійснюється перехід права власності на нерухомість, дохід за якими підлягає оподаткуванню у випадках, передбачених Податковим кодексом України.

Потребу у визначенні оціночної вартості майна встановлює Податковий кодекс. Так, відповідно до вимог ст. 172 Податкового Кодексу, дохід фізичної особи від продажу об`єкта нерухомості обкладається податком ПДФО (18%) та визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості нерухомості, розрахованої модулем електронного визначення оціночної вартості Єдиної бази даних звітів про оцінку. Для визначення суми податку, який має сплатити продавець, використовуються також звіти про оцінку незалежних оцінювачів, але за умови внесення до Єдиної бази даних.

Відтак, убачається, що сфера застосування оціночної вартості дуже обмежена: лише для оподаткування доходів фізичних осіб від продажу власного майна, а тому, суд не може прийняти надану позивачем довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості як доказ дійсної (ринкової) вартості нерухомого майна, яке є предметом спору.

Натомість, дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності- суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

При цьому вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду.

Натомість, позивачем не надано доказів в підтвердження дійсної вартості майна, а довідка про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 07.04.2025року № 201-09464436 на підставі якої позивачем сплачено судовий збір, не може бути таким підтвердженням, про що вказано вище.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до вимог ст..177 ч. 5 ЦПК позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Право власності підтверджується правовстановлюючим документом, яким є: договори, на підставі, яких набувається право власності (купівлі-продажу, дарування, міни); свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом; судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття права власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Позивач заявляючи вимогу про поділ майна шляхом визнання право власності на часткумайна не надає правовстановлюючого документу на це майно.

Судом встановлено, що позивачем заявлено у позові вимогу майнового характеру,при цьому позивачем до позовної заяви не додано належного доказу наявності цього майна у власності сторін.

Також, щодо визначення ціну позову, суд зазначає, що ціна позову повинна дорівнювати сумі ринкової вартості спірного майна на день подання позовної заяви до суду.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна, однак, позивачем дані докази надані до суду не були.

В силу ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки судом у судовому засіданні, тобто після відкриття провадження у цій справі, встановлено, що вищевказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175, 177 цього Кодексу, то слід постановити ухвалу про залишення такої заяви без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення примірника цієї ухвали, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, які необхідно усунути шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції в якій вказати: ціну позову щодо вимог майнового характеру виходячи з дійсної ринкової вартості об`єкту нерухомого майна, а також на підтвердження дійсної вартості майна надати докази (висновок (звіт) про оцінку майна); надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі щодо вимог майного характеру, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; додати до позовної заяви копію правовстановлюючого документу об`єкта нерухомості; зазначити про наявність у позивача чи інших осіб оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Керуючись статтями 187, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання право власності на частку в порядку поділу майна подружжя, - залишити без руху та надати термін для виправлення її недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху після відкриття провадження у справі.

Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає визначені вимоги, то судом буде вирішуватися питання про залишення такої заяви без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 та пункту 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Войнарівський