Справа № 289/634/25
Номер провадження 2/289/616/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Кириленка О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь у зв`язку із навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, тобто до червня місяця 2028 року чи до досягнення ОСОБА_1 23-річного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є повнолітнім та навчається на денній формі навчання у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова. На даний час позивач не має фінансової підтримки від батьків, тому вимушений звернутись до суду.

Ухвалою судді від 21.04.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 13).

21.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд задовольнити позов частково та стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач зазначив, що з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання меншого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Звертає увагу суду на те, що утримання повнолітньої дитини, яка навчається є спільним обов`язком обох батьків, позивач перебуває на повному державному забезпеченні, тому розмір аліментів визначений позивачем є явно завищеним. Окрім того, відповідач вказує, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_4 , 1949 року народження (а.с. 20-27).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 6).

Відповідно до довідки від 31.10.2024 солдат ОСОБА_1 перебуває на навчанні курсантів вищих військових навчальних закладів в Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова з 29.07.2024 орієнтовно по червень 2028 року згідно з наказом начальника ЖВІ від 29.07.2024 №223 (а.с. 6 А).

20.04.2016 Макарівським ВДВС ЦМРУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №50870463, боржником за яким є ОСОБА_2 , а стягувачем ОСОБА_5 (а.с. 26).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 27).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок по застосуванню ст. 199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не досяг 23 років, продовжує навчання у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова, не працює (доказів іншого суду не надано), навчається на денній формі за рахунок коштів державного бюджету, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992, статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Встановленим є той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач.

Так, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що позивач доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу тощо), не надав. Доцільність стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частини його доходів позивачем не доведено.

До того ж, встановлено, що на утриманні відповідача перебуває інша неповнолітня дитина.

Водночас, суд зауважує, що відповідач жодними доказами не підтвердив, що його мати ОСОБА_4 перебуває на його утриманні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із реалій сьогодення та забезпечення балансу інтересів як одержувача, так і платника аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, вважаючи такий розмір аліментів достатнім та справедливим, таким, що може забезпечити потреби ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 199, 200 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.04.2025 та до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30.06.2028.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судов ий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО