Справа №491/1103/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, в тому числі на земельну ділянку площею 3,41 га, розташовану на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповітом від 22 січня 2013 року ОСОБА_2 заповіла позивачу зазначену земельну ділянку. Позивач зазначає, що за її заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 23 серпня 2024 року за №308/2024 в Ананьївській державній нотаріальній конторі Одеської області заведено спадкову справу на майно ОСОБА_2 , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущений строку для звернення з заявою прийняття спадщини, а тому листом нотаріуса їй було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини нею дійсно був пропущений, однак з поважних причин. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нападу з використанням ручної огнепальної зброї з метою вбивства загинув чоловік позивача ОСОБА_3 у віці 44 років. На той час сину позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виповнилось 13 років. З 2004 року син позивача хворіє на бронхіальну астму у важкій формі. Після смерті чоловіка без будь-якої сторонньої підтримки позивач сама допомагала сину долати напади задухи, супроводжувала його в лікарні під час знаходження останнього на стаціонарному лікуванні, продовжувала його лікування у домашніх умовах. Позивач вказує, що за 2017 рік її син знаходився на стаціонарному лікуванні з 01 лютого 2017 року по 10 лютого 2017 року, з 28 березня 2017 року по 14 квітня 2017 року,, з 22 травня 2017 року по 06 червня 2017 року, з 15 серпня 2017 року по 28 серпня 2017 року, з 24 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року, з 11 грудня 2017 року по 27 грудня 2017 року. В подальшому лікування сина продовжувалось. 28 липня 2020 року сину позивача було встановлено ІІ групу інвалідності, яку підтверджено 13 липня 2021 року, 12 липня 2022 року, 11 липня 2023 року. Під час госпіталізації сина в терапевтичне відділення КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня» 12 січня 2022 року встановлено діагноз: персистуюча бронхіальна астма, ІV ступінь базисної терапії з частими, 3-4 рази на рік, загостреннями, в стадії загострення, нейроцеркуляторна дистонія, середньої важкості, пульмогенна кардіоміопатія, тахикардіальний синдром, приходяща синусова аритмія, шлуночкова екстрасистолія, вазомоторний реніт. У зв`язку з проблемами зі здоров`ям сина позивач була позбавлена можливості займатися питанням спадкування. Крім цього в жовтні 2018 року важко захворіла мати позивача ОСОБА_5 , яка з 04 червня 2019 року по 19 червня 2019 року знаходилася на лікуванні в КУ «Одеський онкологічний диспансер», де лікувала онкологічне захворювання. 23 травня 2020 року мати позивача потрапила до лікарні з діагнозом «гострий калькульозний гангренозний холецистит» та 28 травня 2020 року матері позивача проведено операцію та 12 червня 2020 року виписано з лікарні, але тривалий час матір позивача потребувала догляду, який їй надавала позивач. Позивач вказує. що до нотаріальної контори вона змогла звернутися лише в серпня 2024 року, коли після госпіталізації сина в червні 2024 року стан його здоров`я стабілізувався. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31 січня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачам про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.

В подальшому, 14 травня 2025 головуючим суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач 04 червня 2025 року у судове засідання не з`явилася, однак до початку судового засідання подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.85).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав письмове клопотання, в якому просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, права та обов`язки осіб, які беруть участь у цивільному судочинстві, відомі та зрозумілі, інших заяв, клопотань, відводів не мають (а.с.56).

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, враховуючи клопотання заяву позивача та клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, при розгляді справи встановлено:

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 10 лютого 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.12-13).

Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить суд: визначити їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18 січня 2017 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Приписами частини 1 статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Встановлено, що 22 січня 2013 року за життя спадкодавцем ОСОБА_2 було складено заповіт, яким вона заповіла ОСОБА_1 своє майно, в тому числі земельну ділянку площею 3,41 га, яка знаходиться на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем виконкому Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.10), а також вказаний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 54118918 та у реєстрі нотаріальних дій за номером 02 (а.с.11).

Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради №1058 від 12 серпня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Громадяни, які були зареєстровані разом з померлою ОСОБА_2 на день її смерті, відсутні (а.с.8).

Право власності померлої ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,41 га, розташовану на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №030091, виданого 08 лютого 2005 року на підставі розпорядження райдержадміністрації Ананьївського району Одеської області від 18 травня 2004 року №162 (а.с.9).

Згідно листа державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області від 23 серпня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею пропущений визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.14).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №78113520 від 23 серпня 2024 року у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу на майно ОСОБА_2 за номером у спадковому реєстрі 72885096, за номером у нотаріуса 308/2024 (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 15 березня 1977 року Троїцькою сільською радою Любашівського району Одеської області ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Троїцьке Любашівського району Одеської області, її батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.16).

В подальшому 30 листопада 2001 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.17).

До позовної заяви також додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 03 грудня 2013 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області на ім`я чоловіка позивача ОСОБА_3 (а.с.18).

Факт смерті чоловіка позивача підтверджується копією довідки про причину смерті №2816 від 05 вересня 2015 року, а також копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с.19-20). Відповідно до вказаних документів чоловік позивач помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нападу з використанням ручної вогнепальної зброї з метою вбивства.

Позивач має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.21).

Судом також вивчені додані до позовної заяви копії документів: виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 10 лютого 2017 року, виданої Ананьївською центральною районною лікарнею, виписки з історії хвороби №1935 від 14 квітня 2017 року, виданої Обласною дитячою клінічною лікарнею, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №190 від 06 червня 2017 року, виданої Ананьївською центральною районною лікарнею, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3401/215 від 28 серпня 2017 року, виданої Ананьївською центральною районною лікарнею, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3553/380 від 06 листопада 2017 року, виданої Ананьївською центральною районною лікарнею, виписки з історії хвороби №7367 від 27 грудня 2017 року, виданої Обласною дитячою клінічною лікарнею, відомостей про госпіталізацію ОСОБА_4 у КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» терапевтичне відділення від 21 листопада 2022 року, консультативного висновку спеціаліста від 14 червня 2022 року, виданого КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» з результатами обстеження ОСОБА_4 , зокрема, щодо функції зовнішнього дихання, ехокардіографічне дослідження, результатів огляду ОСОБА_4 у кабінеті нейрофункціональної діагностики, а саме електроенцефалограми, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1470/586 від 28 червня 2023 року, виданої КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради», виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1537/493 від 20 травня 2024 року, виданої КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради», виписки із медичної карти стаціонарного хворого в ЦРЛ, дільничної поліклініки №13400/508 від 14 червня 2024 року, виданої КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», медичного висновку №8 від 10 березня 2016 року, виданого поліклінічним відділенням Ананьївської центральної районної лікарні Одеської області, довідок до акта огляду МСЕК про встановлення та підтвердження ІІ групи інвалідності ОСОБА_4 (а.с.22-40). Вивченням вказаних документів судом встановлено, що дійсно у період визначеного законом строку для прийняття спадщини і в подальшому син позивача проходив тривале лікування, потребував постійного супроводу позивачем у лікувальних закладах як під час лікування так і під час проходження обстежень з метою встановлення порядку лікування та для встановлення і підтвердження в подальшому групи інвалідності, отриманої сином позивача внаслідок хронічного захворювання, яке проходило із загостренням його форми.

Крім того до позовної заяви додано копії документів щодо проходження лікування матері позивача: виписки з історії хвороби №5470 від 19 червня 2019 року з доданими до неї результатам обстеження, епікризу від 12 червня 2020 року. Вивченням вказаних документів встановлено, що мати позивача дійсно проходила лікування від онкологічного захворювання тривалий час, про що вказувала позивач у позовній заяві як на одну з причин пропуску строку, визначеного законом для прийняття спадщини.

На виконання ухвали суду від 31 січня 2025 року від державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла належним чином завірена копія спадкової справи на майно ОСОБА_2 №308/2024, з якої вбачається, що позивач 23 серпня 2024 року звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , а також з копії матеріалів спадкової справи вбачається, що своє майно, в тому числі і вище вказану земельну ділянку, спадкодавець заповіла позивачу, в підтвердження чого в матеріалах міститься копія вище зазначеного заповіту, спадкову справу відкрито 23 серпня 2024 року (а.с.58-74).

Відповідно до листа Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 січня 2025 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про шлюб та народження дітей у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.77).

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином встановлено, що в даній справі спадкування здійснюється за заповітом.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З позовної заяви вбачається, що на думку позивача строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , нею пропущений з поважних причини, оскільки через хворобу її сина вона була вимушена постійно супроводжувати його як у лікувальних закладах під час стаціонарного лікування, так і лікування в домашніх умовах, оскільки син позивача потребував постійного контролю та догляду, а враховуючи той факт, що чоловік позивача помер, позивач була позбавлена підтримки з боку інших осіб. Також хвороба матері позивача та необхідність догляду за нею стало додатковою непереборною обставиною, а тому на думку позивача в сукупності зазначене вище стало непереборними обставинами, за яких вона не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначене також підтримується практикою Верховного суду України, відповідно до якої, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подала до державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк для звернення за спадщиною.

З урахуванням наведених в позовній заяві підстав та наданих доказів, судом під час розгляду справи, встановлено, що причини пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є поважними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено та доведено наявність непереборних обставин, з яких позивач була позбавлена можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та такими непереборними обставинами є хронічне захворювання сина позивача, загострення його почалося в період строку, визначеного позивачу законом для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки, як було зазначено вище, позивач на протязі всього періоду лікування свого сина супроводжувала його у лікувальних закладах як під час стаціонарного лікування, так і під час проведення обстежень, в тому числі з метою встановлення інвалідності сину позивача та підтвердження її в подальшому у відповідні періоди, а також тривале лікування матері позивача від онкологічного захворювання, яка потребувала допомоги та догляду від позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, має намір прийняти спадщину, зазначила причини пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, які визнані судом поважними, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 280-281, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованій та мешканці за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 10 лютого 2003 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

У зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді у відрядженні 13 червня 2025 року повний текст рішення виготовлено 16 червня 2025 року.

Головуюча суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили "___"_________________________ року