справа № 489/1968/25 провадження №2/489/1750/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіріченко К.В.,

в присутності:

представника позивача Воробйова В.Л.,

представника відповідача Ніколаєва О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання матері

встановив:

В березні 2025 року позивач, через свого представника адвоката Воробйова В.Л. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером за віком, отримує пенсію в розмірі 3627,92 грн. з 01.03.2025, інших джерел доходів не має, не працездатна, хворіє на гіпертонічну хворобу, ішемічну хворобу серця, кардіосклероз та інше. Потребує додаткових грошових надходжень для життя та лікування. Її донька ОСОБА_2 матеріальну допомогу їй добровільно не надає, хоча працює, утриманців не має та має можливість надавати таку допомогу.

Відповідач, через свого представника адвоката Ніколаєва О.М., надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що розмір отримуваної позивачем пенсії перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Крім того, позивач є власником: 1/2 частки гаража з підвалом за адресою: м. Миколаїв, обслуговуючий автогаражний кооператив «Темп», гараж № НОМЕР_1 ; двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; та 3/8 частки трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Також зазначила, що вона, як співвласник вказаного гаражу неодноразово пропонувала позивачу продати вказаний гараж, оскільки позивач не має автомобіля, і потреби у цьому гаражі немає. Спілкування відбувалось через ріелтора, оскільки мати з нею напряму не спілкується. Всі пропозиції продати гараж та поділити гроші позивач ігнорує. Вказані обставини свідчать, що матеріальний стан позивача дозволяє їй отримувати дохід, який забезпечить нормальний рівень життя для непрацездатної особи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.04.2025 за клопотанням відповідача здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що право на утримання батьків не є абсолютним, позивач має нерухомість та не надала доказів того, що дійсно потребує матеріальної допомоги від доньки.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов до наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №3209.

Згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданого 25.01.2024, ОСОБА_1 , є пенсіонером за віком.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є пенсіонером, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги від доньки, яка добровільно надавати таку допомогу відмовляється.

Згідно матеріалів справи інших дітей, крім відповідача, у позивача немає.

Як вбачається з наданої позивачем довідки про доходи №712798, остання перебуває на обліку в Інгульському об`єднаному управлінні ПФУ міста Миколаєва в Миколаївській області і отримує пенсію за віком, з жовтня 2024 року по лютий 2025 року у розмірі 3527,92 грн., а з березня 2025 року у розмірі 3627,92 грн. Сума пенсії за період з 01.10.2024 по 31.03.2025 складає 21267,52 грн.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.05.2025 повний діагноз ОСОБА_1 : остеохондроз хребта у дорослих, шийний відділ; ожиріння, без додаткового визначення; остеохондроз хребта у дорослих, поперековий відділ; варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки та запалення; геморой; первинний гонартроз, двобічний; проміжна гіперглікемія. Вказані обставини також підтверджуються консультаційним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3» від 09.05.2025; консультаційним висновком судинного хірурга від 12.05.2025; консультаційним висновком проктолога від 14.05.2025.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №420867101 від 02.04.2025, встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить

-1/2 частка гаражу з підвалом загальною площею 22,5 кв.м., розташованого за адресою: м. Миколаїв, обслуговуючий автогаражний кооператив «Темп», гараж № НОМЕР_1 ;

-двокімнатна квартира АДРЕСА_3 ;

-3/8 частки трикімнатної квартири загальною площею 61,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №23074-07-05 від 01.12.2020 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №34854811 від 02.04.2025.

У відповідності до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

На підставі частини першої статті 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

За змістом частини третьої статті 172 СК України якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

За змістом статті 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Слід зазначити, що моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно статті 26 зазначеного Закону позивач вважається непрацездатною особою.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить 2361,00 грн.

Таким чином, на момент звернення позивачем до суду розмір отримуваної позивачем пенсії перевищує суму прожиткового мінімуму.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що позивач несе витрати на лікування, придбання ліків, суду позивачем не надано, як і не надано доказів, що такі витрати, або будь-які інші витрати, перевищують доходи позивача.

Крім того, в ході розгляду справи із пояснень представника позивача встановлено, що сторони перебувають в неприязних стосунках та між собою не спілкується, саме через негативне ставлення позивача до відповідача, яка на теперішній час мешкає в м.Києві.

Щодо наданих представником доказів відвідування позивачем лікарів, то з огляду на вік останньої та діагнози, які вказані в консультативних висновках лікарів, вони не підтверджують несення позивачем витрат на лікування.

Отже встановлені судом обставини не дають підстав зробити висновок про потребу позивача в наданні сторонньої матеріальної допомоги з боку відповідача.

Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведений факт того, що матеріальне становище відповідача дозволяє їй надавати матеріальну допомогу, а також що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її доходів - пенсія перевищує прожитковий мінімум для непрацездатної особи, а доказів перевищення витрат позивача отриманих нею доходів матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання матері відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 10.06.2025.

Суддя І.В.Коваленко