Провадження №2/523/695/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої - судді Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

представниці позивача Трусової В.Ю.,

відповідачки- ОСОБА_1 ,

представника відповідачки- Шепеля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

УСТАНОВИВ:

04 грудня 2024 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 9000 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 02.06.2016 р, їй нараховувалася та виплачувалася допомога для покриття витрат на проживання , в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду з 01.04.2022 р у розмірі 2000 грн.

07.03.2024 року на прийомі в управлінні відповідач надала заяву щодо набуття статусу особи з інвалідністю ІІ групи та їй було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3000 грн з 01.03.2024 р.

Під час опрацювання невідповідностей наданих Мінфіном за результатами проведеної верифікації виявлено , що відповідач з березня 2024 р має на депозитному банківському рахунку кошти у загальній сумі , що перевищує 100000 грн., у результаті чого управлінням було прийнято рішення про припинення відповідачу виплати допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам .

Про необхідність повернення коштів у місячний термін ОСОБА_1 було повідомлено листом, який вона отримала особисто, проте вимоги управління не виконані, тому позивач посилаючись на норми ст.1212 ЦК України просить стягнути вказану суму коштів.

Відповідачка подала відзив на позов в якому заперечувала проти вимог та зазначила, що за даними позивача моментом виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги на проживання є дата 20.06.2024 року. В підтвердження цього позивач додає до заяви копію листа від 08.08.2024 року № 19.08- 17/11.

В позовній заяві позивач стверджує про здійснення ним заходів досудового врегулювання спору шляхом надіслання відповідачу повідомлення про повернення коштів листом від 04.06.2024 №19.08-19/75. Проте, відповідач не надав копію відповідного листа. Крім цього, якщо такий лист існує, то як поясните те, що повідомлення про повернення коштів було надіслане раніше 04.06.2024р. ніж дата верифікації (20.06.2024 р.)

Відповідачка вважає це порушенням приписів п. 29 Постанови №332. Повідомлення повинно було бути надіслано управлінням соцзахисту лише після дати проведеної Мінфіном верифікації, тобто після 20.06.2024 року.

Додатково зазначила, що Департамент в порушення строків (30 роб. днів), зазначених в п. 29 Постанови №332 надсилає лист від 08.08.2024 року № 19.08-17/11 з повідомленням про виявлений факт неправомірного нарахування та вимогу про внесення отриманої суми в розмірі 9000 грн. до Державної казначейської служби на рахунок Департаменту праці та соціальної політики. Тобто відповідний лист був надісланий тільки через 35 робочих днів з моменту виявлення неправомірного нарахування (з 20.06.2024р. по 08.08.2024р.) (додаток 11 доціозовної заяви).

Крім цього, позивач надає копію документа де зазначено дату верифікації 20.08.2024 року (додаток 10 до позовної заяви - Дані невідповідності здійснення верифікації щодо ОСОБА_1 ). І в цьому випадку Лист від 08.08.2024 року № 19.08- 17/11 був відправлений раніше дати верифікації в порушення приписів п. 29 Постанови №332.

Вважає, що її конституційне право на соціальний захист (ст.46 Конституції України) як громадянина України та право на соціальну підтримку та державну допомогу як внутрішньо переміщеній особі грубо порушується.

Ще у 2023 році вона була вимушена в судовому порядку виборювати своє право як внутрішньо переміщеної особи на отримання допомоги на проживання (справа № 420/6422/23). До того моменту виплати не оформлювала та не отримувала. Суд підтвердив, що допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану га одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Судом визнано протиправним рішення Департаменту праці та соціальної політики ОМР та зобов`язав відповідача здійснити нарахування та виплату мені допомоги на проживання як ВПО, починаючи з березня 2022 року. В подальшому допомога на проживання призначалась автоматично. Проте, вже з липня 2024 року виплату такої допомоги припинено.

Наразі, через чисельні та постійні зміни в порядку призначення допомоги, неузгодженість законодавства та незбалансований підхід до визначення категорій отримувачів допомоги я знову змушена вести листування з профільними органами виконавчої влади та установами, витрачати час та гроші на судові процеси, відстоюючи своє право на отримання допомоги на проживання.

Дійсно, вона мала на депозитному рахунку кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тис. грн. Наразі, з 29 листопада 2024 року на депозитному рахунку 135 тис. грн. З них, 100 тис, - це всі її заощадження за все життя, нарахування ПФУ заборгованості по виплаті пенсії за 2,5 роки, починаючи з 2014 року та гроші від продажу меблів, побутової техніки, бо сподівалась продати 3-х кімнатну квартиру і придбати нову в м. Одесі. Решта суми у 35 тис. грн., - внесені нею як депозит 24 квітня 2024 року, після отримання допомоги на проживання, призначеної на підставі рішення суду. Тримати у себе готівку не могла з міркувань безпеки та пошуку житла, тому була вимушена укласти договір депозитного вкладу з автоматичною пролонгацією без можливості дострокового розірвання. Скористатися цими коштами, зняти їх або перевести на звичайний картковий рахунок не може. Отриманий доход від депозитного вкладу вимушена витрачати на лікування та підтримання здоров`я через інвалідність та вік. Через невеликий розмір пенсії (до грудня 2024 р. - 4972 грн.) вирішувати всі свої першочергові потреби не може.

За 35 років педагогічної праці, маючи медаль «Ветеран праці», отримує з грудня 2024 року пенсію у розмірі 5081,77 грн. (з урахуванням надбавки у розмірі 126 грн.).

Доплата до пенсії по інвалідності не нараховується. Доплата як непрацюючому пенсіонеру є мізерною (9 грн). Не може отримати допомогу від Червоного Хреста та від інших громадських організацій через мій статус ВПО першої хвилі. Крім цього, з 24 липня 2024 припинено надання гуманітарної допомоги. Також вона не може домогтися забезпечення інших соціальних прав. Була вимушена додатково витратити 2225 грн. на зубне пломбування в міській стоматологічній установі та незважаючи на надані підтверджуючи документи УСЗН Пересипського району м.Одеси відмовило в отриманні передбаченої законом компенсації. Через постійний нервовий стан у неї прогресують наявні серцево- судинні захворювання, є ризик втратити зір.

Кошти на депозитному рахунку, це все, що у неї залишилось. Населений пункт, в якому вона проживала, наразі є тимчасово окупованим ще з 2014 р. Повернутися додому вона не має можливості та бажання. Залишилась без квартири, яка була пошкоджена двічі (грудні 2014р.; серпні 2015р.) та пізніше обкрадена. Наразі проживає одна та вимушена за свої кошти сплачувати за оренду житла. Компенсацію за втрачену квартиру не може отримати через відсутність інформації про реєстрацію права власності в ДРРП, проте маю свідоцтво про право власності на житло, мрія про власну квартиру вже не може здійснитися без допомоги держави.

Фінансові критерії, що встановлені Кабінетом Міністрів України щодо наявності у ВПО депозиту на суму більш ніж 100 тис. грн. вважає несправедливими та необгрунтованими. Жодного науково-обґрунтованого пояснення суми у 100 тис. грн. як фінансово-соціального критерія забезпеченості не існує.

Несправедливими та протиправними є також дії органів соціального захисту населення про стягнення з неї допомоги на проживання отриманої за минулий період, зокрема за квітень-червень 2024 року. Зауважила, що виплати отримувала з січня по червень 2024, а невідповідність критеріям, що передбачені в п. 7,7-1, 13-1-13-4 Постанови №332 встановлено за результатами верифікації, проведеної Мінфіном лише в червні 2024 р. (20.06.2024р.). Відповідно до п.1 ст.1215 ЦК України допомога, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, поверненню не підлягає.

Крім цього, відповідно до приписів постанови КМУ №332, постанови КМУ №709 від 26 січня 2024 р. № 94 та постанови КМУ №709 як особі пенсійного віку та особі, що має інвалідність виплати призначались та продовжувались автоматично, без її участі, що виключає її недобросовісність. Виходячи з зазначеного, вважає себе потерпілою особою, яку принижують. Своєї провини я не бачить.

Перебуваючи у складних життєвих обставинах, держава відноситься до неї так, що не можна це назвати європейськими цінностями. Негуманний підхід з боку органів соціального захисту, які не зробили жодної спроби вивчити її специфічну ситуацію та прийняти справедливе рішення, насправді принижує її честь та гідність.

УСЗН виплати здійснював добровільно, рахункової помилки не було, а дії набувача були добросовісними.

Представниця позивача подала відповідь на відзив в якому зазначила, що при написанні позову представником Департаменту було здійснено описку, а саме не вірно зазначено дату та номер листа, який був надісланий відповідачу з метою досудового врегулювання спору, тому, просила вважати вірним: «Заходи досудового врегулювання спору вживалися шляхом надіслання відповідачу повідомлення про повернення коштів листом від 08.08.2024 №19.08-17/11». По-друге, твердження відповідача щодо порушення позивачем строку, визначеного пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 не відповідає дійсності, оскільки за вказаним пунктом, орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Згідно інформації Міністерства фінансів України за результатами верифікації від 20.06.2024 встановлено, що ОСОБА_1 має на депозитному банківському рахунку кошти загальною сумою, що перевищує 100 тис. гривень. 24.07.2024 засобами мобільного зв`язку ОСОБА_1 було повідомлено про припинення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та необхідність повернення коштів, що підтверджується деталізацією дзвінків . Враховуючи те, що відповідач не здійснила дій направлених на повернення коштів, 08.08.2024 Управлінням було додатково надіслано ОСОБА_1 лист № 19.08-17/11 поштою. Тобто, позивачем здійснено всі необхідні дії щодо повідомлення особи про неправомірно отриману допомогу та у строки передбачені законодавством. По-третє, твердження відповідача про те, що критерії, встановлені Кабінетом Міністрів України у сумі 100 тис. грн. є несправедливими та необґрунтованими, а кошти на її депозитному рахунку це її заощадження є безпідставними та не відповідають нормам матеріального права, якими врегульовано відповідні правовідносини , а саме, підпунктом 3 пункту 7 Порядку №332. З аналізу даної норми слідує, що є тільки один виняток щодо джерел походження грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку внутрішньо переміщеної особи, а саме: якщо один із членів сім`ї отримує щорічну або одноразову державну грошову допомогу як особа, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України. У всіх інших випадках в разі наявності у внутрішньо переміщеної особи на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів в загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень допомога не виплачується. По-четверте, щодо надання Департаментом до суду результату верифікації від 20.08.2024, зазначаємо наступне. Пунктом 22 Порядку №332 встановлено, що з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційноаналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики. Відповідно до пункту 24 Порядку №332, у разі виявлення невідповідності вимогам цього Порядку за результатами верифікації та відомостей, відображених в Єдиній системі, в Єдиній системі формується відповідний статус із зазначенням критеріїв, наведених у пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку, які порушено. За наявності технічної можливості інформація про підстави відмови у призначенні/ продовженні виплати допомоги та порядок оскарження рішення повідомляється уповноваженій особі або отримувачам із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи, засобами мобільного зв`язку або органу соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання, шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку. У разі надання Мінфіном за результатами верифікації рекомендацій щодо уточнення окремих даних для визначення права внутрішньо переміщеної особи на призначення/ продовження виплати допомоги відповідні рекомендації засобами Єдиної системи передаються органу соціального захисту населення, який призначив допомогу. Орган соціального захисту населення опрацьовує рекомендації, надані за результатами верифікації засобами електронних систем Мінсоцполітики, та у разі виявлення відповідності отримувачів будь-якому з критеріїв, визначених пунктами 7, 7-1 і 8 цього Порядку, припиняє виплату з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, що впливають на право отримання допомоги. ОСОБА_1 неправомірно отримала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у період з квітня 2024 року по червень 2024 року, тому результати верифікації щодо ОСОБА_1 надходили: - 20.06.2024 (верифікація отримувачів допомоги за квітень 2024 року); - 25.07.2024 (верифікація отримувачів допомоги за травень 2024 року); - 20.08.2024 (верифікація отримувачів допомоги за червень 2024 року). До суду разом із позовною заявою було надано останню верифікацію від 20.08.2024.

25 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представниця позивача підтримала позов та просила його задовольнити. На заперечення відповідачки представниця зауважила, що зупинка виплати відбулася через встановлення обставин, які виключають право на отримання допомоги.

Відповідачка заперечуючи проти задоволення позову зазначила, що вона є постраждалою особою, має ряд захворювань, які потребують лікування, є інвалідом 2 групи, їй нікому допомагати, тому не може бути позбавлена допомоги. Також звернула увагу на те, що раніше під час оформлення допомоги не вимагалися відомості про рахунки, внесені в законодавство зміни порушують її права. Частина коштів які вона зберігає накопичені за тривалий час, їх розмір вона не контролювала. Інша частина коштів отримана на підставі рішення суду і зберігалася в банку для безпеки, тому нею не було допущено порушень, управління проводило перевірку, тому до неї не може бути питань, вимоги є незаконними та такими, що порушують її права.

Представник відповідачки заперечував проти позову та зазначив, що позивачем не підтверджено належними доказами наявність у відповідачки на рахунках коштів.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідачки проти позову, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо-переміщена особа з 02 червня 2016 року.

22 червня 2023 року Одеським окружним адміністративним судом у справі № 420/6422/23 ухвалено рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення управління соціального захисту населення у Суворовському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №16.02.200/24 від 07.04.2022 року про відмову ОСОБА_1 у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам починаючи з березня 2022 року.

Згідно з рішенням -2024-1 від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 призначено з 01.05.2022 року допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №491203 виданої 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково.

07 березня 2024 року відповідачка звернулася до управління соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам через набуття статусу особи з інвалідністю ІІ групи та їй було призначено допомогу на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3000 грн. з 01 березня 2024 р.

Згідно з рішенням -2024-2 від 03 квітня 2024 р ОСОБА_1 призначено допомогу з 01.03.2024 року у розмірі 3000 грн.

20 червня, 25 липня та 20 серпня 2024 р проводилася верифікація шляхом перевірки інформації по відповідачці за квітень, травень та червень 2024 року відповідно, за результатами якої виявлено на банківському рахунку кошти у загальній сумі, що перевищують 100 тисяч гривень.

24.07.2024 засобами мобільного зв`язку ОСОБА_1 було повідомлено про припинення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та необхідність повернення коштів, що підтверджується деталізацією дзвінків.

Як вбачається з листа від 08 серпня 2024 року адресованого ОСОБА_1 , управління повідомило про неправомірність нарахованих та виплачених сум допомоги у розмірі 9000 грн., а саме, за квітень, травень та червень 2024 року по 3000 грн. з посиланням на наявність на депозитному банківському рахунку коштів у загальній сумі , що перевищує 100 тисяч гривень.

Відповідачкою до суду надано інформацію по рахункам станом на 04 лютого 2025 року, з якої вбачається, що на депозитному рахунку розміщеному АТ КБ «ПриватБанк» у відповідачки зберігаються 100000 грн., а з виписки по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» видно, що 16.03.2024 р було зарахування соціальної виплати допомога ВПО на суму 44000 грн., а 24 квітня 2024 року вона відкрила депозитний рахунок з вкладенням на 35000 грн.

Як визначено нормами пп.3 п.7 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 з наступними змінами, допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 р., якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання -внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання, або є отримувачем допомоги, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти в загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень, крім внутрішньо переміщених осіб, один із членів сім`ї яких отримує щорічну або одноразову державну грошову допомогу як особа, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Пунктом 22 Порядку №332 встановлено, що з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційноаналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку. За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики.

Відповідно до пункту 24 Порядку №332, у разі виявлення невідповідності вимогам цього Порядку за результатами верифікації та відомостей, відображених в Єдиній системі, в Єдиній системі формується відповідний статус із зазначенням критеріїв, наведених у пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку, які порушено. За наявності технічної можливості інформація про підстави відмови у призначенні/ продовженні виплати допомоги та порядок оскарження рішення повідомляється уповноваженій особі або отримувачам із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи, засобами мобільного зв`язку або органу соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання, шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку.

У разі надання Мінфіном за результатами верифікації рекомендацій щодо уточнення окремих даних для визначення права внутрішньо переміщеної особи на призначення/ продовження виплати допомоги відповідні рекомендації засобами Єдиної системи передаються органу соціального захисту населення, який призначив допомогу. Орган соціального захисту населення опрацьовує рекомендації, надані за результатами верифікації засобами електронних систем Мінсоцполітики, та у разі виявлення відповідності отримувачів будь-якому з критеріїв, визначених пунктами 7, 7-1 і 8 цього Порядку, припиняє виплату з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, що впливають на право отримання допомоги.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка є отримувачем такої допомоги, маючи на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти в загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень.

Відповідно до змісту заяви №208/2 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 підтвердила, що є проінформованою про те, що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7,8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Отже, судом встановлено і підтверджено відповідачкою про наявність, станом на час перевірки, на депозитних рахунках коштів, що в загальній сумі перевищують 100 тисяч гривень. Разом з тим суд звертає увагу на те, що депозит на суму 35000 грн був розміщений 24 квітня 2024 року, тобто не на початку місяця, тому суд вважає, що вимога про стягнення виплати за квітень є безпідставною.

За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, та враховуючи норми, які регулюють виниклі правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню за два місяці (травень, червень) в сумі 6000 грн., оскільки відповідачка не повідомила управлінню обставини, які слугували для прийняття рішення про відмову у наданні допомоги.

Судом також встановлено, що відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи, тому звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , остання відома зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (код ЄДРПОУ: 36290160, місцезнаходження: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса) суму надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6000 грн.

Компенсувати Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса) судовий збір у розмірі 3028 грн, сплачений за подачу позовної заяви до ОСОБА_1 , відповідно до платіжної інструкції № 345 від 18 листопада 2024 року за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 12 червня 2025 року.