Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/567/25
Провадження № 2/936/160/2025
03.06.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового заідання Щербей А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Воловець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , заінтересована особа: Воловецька селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Стислий виклад позиції сторін.
Позивачі звернулися в суд із позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що позивачі є співласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина яка складалася із 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Після звернення до Воловецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини , 12.03.2025 було видано свідоцтво про право на спадщину , згідно якого все майно яке належало ОСОБА_4 , а саме 1/2 житлового будинку, було поділено в рівних частках по 1/6 між спадкоємцями першої черги, які були прописані в житловому будинку, а саме дружиною ОСОБА_1 , синами ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 хоч і прописаний в даному житловому будинку, тривалий час в ньому не проживає, та є громадянином іншої держави. У зв`язку з чим, позивачкою та від імені її сина ОСОБА_2 подано заяву до Воловецької селищної ради про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , та надано його заяву з проханням зняти його з реєстрації по даній адресі, на що було отримано відмову у задоволенні заяви.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Заяви, клопотання учасників справи
В судове засідання представники позивачів та позивачі не з`явились, однак звернулись до суду із клопотаннями про розгляд позовної заяви без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Відповідач до суду повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку, відомості про час та місце проведення судових засідань були опубліковані на офіційному сайті «Судова Влада» у автоматичному режимі.
Представник Воловецької селищної ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 13.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.05.2025.
Ухвалою від 28.05.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 03.06.2025.
Відповідно до вимог ч. 1 п. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою судового засідання від 03.06.2025, з огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву не подав, суд на підставі статей 280-282 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.
Як вбачається із заяв від 21.03.2025 поданої позивачами до Скотарської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку було ортимано відповідь від 21.03.2025 згідно якої Скоростинський округ с.Скотарське дав відмову, щодо зняття з реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач ОСОБА_3 є громадянином іншої держави, що підтверджується копією паспорту громадянина Російської Федерації та заявою поданою ОСОБА_3 , в якій повідомляє, що на даний момент находиться на території Росії і просить зняти його із реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 впродовж багатьох років не проживає у житловому будинкуза адресою: АДРЕСА_1 .
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 16.11.2016 по справі № 6-709цс16 згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.
Крім цього, відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Частиною 2 ст.386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі ст.72 ЖК Української PCP визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації більше року, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, перешкоджають позивачам у здійсненні їх законних прав, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Вимоги про відшкодування судових витрат позивачами та представником не заявлено.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 200, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , заінтересована особа: Воловецька селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
позивач 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 );
представник позивача 1: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;
позивач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 )
відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );
Суддя Суха Н.І.