Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5249/24
Провадження №: 2/332/317/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2025 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Карліної А.М., розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Василівська міська рада Запорізької області про позбавлення батьківських прав,
Стислий виклад позицій сторін.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 24.12.2011 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26.10.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , яка після розлучення батьків проживає з матір`ю. Після розірвання шлюбу відповідач припинив спілкування з дитиною, не приймає участі у її вихованні, утриманні. Позивачка самостійно несе всі витрати по утриманню доньки та належним чином піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері.
На підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26.10.2015 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки в сумі 900 грн щомісячно до повноліття дитини.
Відповідач, як батько, з дитиною не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться нею та не відвідує її, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, що негативно впливає на фізичний розвиток доньки, як складову виховання.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило.
Представник Василівської міської рада Запорізької області, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надав заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення відповідно до норм діючого чинного законодавства України.
Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя, повідомлений про дату та час проведення підготовчого розгляду справи до суду не з`явився, надав суду клопотання про проведення розгляду даної справи без їх участі та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18.09.2024 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 16.10.2024 було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Василівську міську раду Запорізької області, як орган опіки та піклування
Ухвалою суду від 13.01.2025 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 7).
Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26.10.2015 року у цивільній справі № 311/3255/15-ц шлюб укладений 24.12.2011 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 9).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 22.08.2024 на суму 286708,57 грн (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб 03.12.2019 року. Після державної реєстрації шлюбу, дружина змінила прізвище зі " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 " (а.с. 6).

Відповідач своїх обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Зі змісту характеристики на учня, виданою Комунальним закладом "Василівський ліцей "Сузір`я" Василівської міської ради Запорізької області, вбачається, що вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка відвідує батьківські збори, контактує з класним керівником. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько дитини до шкільного закладу не з`являється, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являвся (а.с 5).

Довідкою №1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клініка первинної медичної допомоги №1» підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виховує дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 3-х річного віку дитини. Мама і дитина знаходиться під наглядом сімейного лікаря. Батько дитини ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини і немає декларації із сімейним лікарем (а.с.12).

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи від 28.08.2024 ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина забезпечена всім необхідним, а саме одягом за сезоном, постільною білизною, спальним місцем, іграшкам, речами для навчання (підручники, зошити та інше). Дитина розвинута за віком, вага та зріст відповідають віку (а.с.16-19).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали пояснення про те, що позивачка та відповідач однією сім`єю прожили півтора - два роки, після розлучення мати самостійно виховувала доньку. Батько не допомагав матеріально, аліменти не сплачував, не цікавився її життям.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків внаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Відповідно до висновку Василівська міська рад, як орган опіки та піклування вирішила: в інтересах дитини доцільно позбавити ОСОБА_2 , 27.04.1982 батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.53-54).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки, як було встановлено не проявляє до неї батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою її долею.

Отже, суд вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати.

Згідно частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13,76 - 81, 141, 263 - 265, 268, 273, 293, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Василівська міська рада Запорізької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 968 грн 96 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

В порядку п.4. ч.5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Василівська міська рада Запорізької області (, місцезнаходження за адресою: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд.6).

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2025 року.

Суддя Ю.І. Ретинська