ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5525/25 Справа № 204/6174/24 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Восковець Оксана Олександрівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Червона Тетяна Михайлівна,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

24.06.2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Восковець Оксана Олександрівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якому позивачка просила визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Восковець Оксана Олександрівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

31.03.2025 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Червона Тетяна Михайлівнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачка своєчасно не звернулась до нотаріальної контори, оскільки випадково від брата дізналась, що є заповіт, датований ще 2013 роком. Крім того, після початку війни позивачка виїхала в Ізраіль, де знаходилась тривалий час.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_1 адвокат Червона Т.М. доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник Дніпровської міської ради Пренко А.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Третя особа Приватний нотаріус Восковець Оксана Олександрівна належним чином повідомлена про день та час розгляду справи (а.с.212), у судове засідання не з`явилась, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 грудня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років (а.с.28).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

Зі свідоцтва про реєстрацію шлюбу вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 31.07.1993 року, актовий запис 836, прізвища після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 » (а.с.18 зворот).

Згідно копії паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значилась зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено копією паспорта останньої (а.с.23-24).

Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав, ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27 зворот).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий №:07:096:0002 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26 зворот).

Згідно копії заповіту від 22.10.2013 ОСОБА_2 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11). На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за цією адресою на день її смерті був зареєстрований ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з довідки від 04 червня 2024 №4620, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (а.с.124).

05 червня 2024 року до нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З постанови приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Восковець О.О. від 07.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на земельну ділянку у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.16).

Спадкодавець - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем померлої, та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений Законом строк не звернулась.

ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_2 , у зв`язку із чим повинна була усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем.

При таких обставинах, оскільки ОСОБА_1 у визначений законом строк не вчинила активних дій, спрямованих на прийняття спадщини, виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка перебувала на території України як станом на день смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і станом на 06.03.2022 року, тобто протягом двох місяців після смерті матері, та після 06.03.2022 року виїхала з території України (а.с.5-9).

Однак, покинувши територію України, позивачка також не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з нею за цією адресою на день її смерті був зареєстрований рідний брат позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, відповідно до обставин справи та наведених приписів законодавство вбачається, що ОСОБА_6 , який постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті.

Тож на момент звернення до суду ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 вже не було, оскільки все її майно успадкував ОСОБА_6 і це його власність, яка позивачкою не оспорюється.

А тому, за таких обставин, суд першої інстанції іншого рішення, як відмову у задоволенні позовних вимог ухвалити не міг.

Більш того, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому майно на яке претендує позивачка, є спадковою масою після смерті ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Червона Тетяна Михайлівна залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 17.06.2025 року.

Судді: