ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/440/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/503/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.І.

та Шептицького І.Є. та Шептицької Н.А. і її представника адвоката Кукурудзи А.Є., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 595/440/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2025 року, ухваленого суддею Содоморою Р.О., повний текст якого складено 27 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому після зміни предмету позову просили: встановити на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 земельний сервітут щодо земельних ділянок площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства та 0,4 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , які належать громадянину ОСОБА_1 на праві власності безстроково.

Визначити істотні умови земельного сервітуту:

Власник ОСОБА_1 . Особи на користь яких встановлюється сервітут ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 .

Земельні ділянки площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства та 0,4 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Об`єкт сервітутного права (площа земельної ділянки, на яку поширюється земельний сервітут, строк дії земельного сервітуту, межі та конфігурація земельного сервітуту, вид сервітуту):

Площа земельного сервітуту - 0,0125 га.

Межі та конфігурація земельного сервітуту: відповідно до висновку експерта № 5 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 10.07.2024:

- від точки 1 (координати: X- 5434676,340 ; Y- 2215898,900) до точки 2 (координати: X - 5434688,010 ; Y-2215864,710) довжиною 36,127 м;

- від точки 2 (координати: X-5434688,010 ; Y-2215864,710) до точки 3 (координати: X - 5434684,571 ; Y - 2215864,061) довжиною 3,499 м;

- від точки 3 (координати: X - 5434684,571 ; Y - 2215864,061) до точки 4 (координати: X- 5434683,99 ; Y- 2215878,87) довжиною 35,621 м;

- від точки 4 (координати: X - 5434683,99 ; Y - 2215878,87) до точки 1 (координати: X- 5434676,340 ; Y - 2215898,900) довжиною 3,501 м.

Строк дії земельного сервітуту - безстроково.

Вид сервітуту: право проходу, проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою.

Порядок внесення оплати за встановлення земельного сервітуту: за користування земельною ділянкою землекористувачі щороку сплачують власнику плату, що становить 100 % від суми земельного податку за відповідний рік за частину земельної ділянки, на яку поширюватиметься дія сервітуту. Дана сума сплачується землекористувачами не пізніше п`ятнадцятого числа грудня поточного року за наступний рік користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову посилаються на те, що позивачі проживають в одному житловому господарстві по АДРЕСА_1 та є членами однієї сім`ї. ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:001:0497 площею 0,0952 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0664 площею 0,181 га. Вказаними земельними ділянками та житловим будинком користуються на рівні із власником ОСОБА_5 його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0664 площею 0,181 га знаходиться в межах с. Переволока, неподалік житлового господарства позивачів ОСОБА_6 . Прохід та проїзд до вказаної земельної ділянки відсутній. Земельна ділянка межує із земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Позивачі зазначають, що єдиним способом проходу та проїзду до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0664 площею 0,181 га можливий через використання однієї із суміжних земельних ділянок. Найменш обтяжливим варіантом є прохід та проїзд через земельні ділянки відповідача ОСОБА_1 , оскільки вони розміщенні між земельними ділянками ОСОБА_5 кадастровий номер :02:001:0497 площею 0,0952 га, кадастровий номер :02:001:0664 площею 0,181 га. Варіанти проходу та проїзду через земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потребують наступного додаткового проходу та проїзду через земельні ділянки інших власників. Зазначає, що до 2021 року позивачі із дозволу відповідача до своєї земельної ділянки проходили через земельні ділянки відповідача вздовж її межі з північного сходу з земельною ділянкою ОСОБА_8 , однак через виниклий конфлікт між позивачами та відповідачем, останній заборонив їм проходити через належну йому земельну ділянку. Для реалізації права власності та користування своєю земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства позивачам потрібна можливість проходу та проїзду земельною ділянкою відповідача площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,4 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Дані земельні ділянки надані у власність ОСОБА_9 , яка померла та спадщину після якої прийняв її син ОСОБА_1 , який володіє та користується усім її майном, зокрема і вказаними земельними ділянками. З метою досудового врегулювання спору позивачі зверталися до Бучацької міської ради та відповідача, зокрема з пропозиціями укласти договір про встановлення земельного сервітуту. Зазначають, що відповідач уникнув отримання рекомендованого листа, адресованого йому, та такий повернутий відправнику.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Кукурудза А.Є. просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не взяв до уваги тої обставини, що позивач позбавлений можливості задовольнити свою потребу у користуванні власною земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства інакше як шляхом установлення земельного сервітуту для проходу та проїзду велосипедом через ділянку відповідача у відповідності до визначеного експертом варіанту встановлення земельного сервітуту, вказаного у змінених позовних вимогах позивачів.

Також суд першої інстанції невмотивовано та без жодних обґрунтувань дійшов висновку про те, що надання позивачам права необмеженого проїзду та проходу по земельній ділянці відповідача до земельної ділянки, де позивачі ведуть особисте селянське господарство, буде надміру обтяжливим втручанням у мирне володіння майном для відповідача.

При цьому слід зазначити, що експерт у своєму висновку визначив найменш обтяжливий для відповідача спосіб використання його ділянки для проходу та проїзду велосипедом позивачами. Такий висновок він зробив на підставі того, що частина земельної ділянки відповідача, через яку він запропонував надати прохід та проїзд позивачами, розташована з північної її сторони, в найбільш віддаленому місці від будівель та споруд, вона не пересікається з заїздами, виїздами чи проходами на ділянку відповідача тощо.

Невмотивованим та безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що з висновку експерта вбачається, що на даний час існує прохід до земельної ділянки позивачів. Зробивши такий висновок. суд першої інстанції жодним чином не вказав про який саме прохід йдеться, адже у позові йдеться про прохід, проїзд велосипедом та сільськогосподарською технікою позивачами до власної ділянки позивачів з метою її ефективного використання.

Потрібно також зазначити, що експерт з цього питання не надавав суду жодних пояснень. Якщо суд мав на увазі прохід по стежці між розораними городами, то слід зазначити, що такий прохід має тимчасовий характер, до того ж він проходить через ділянки які належать іншим особами, при цьому такий прохід є занадто віддалений та не є таким, що може бути використаний для цілей заявленого у позові сервітуту, що власне і підтримано самим експертом, виходячи із чого саме експерт не запропонував його як третій варіант встановлення сервітуту. При цьому, суд першої інстанції, очевидно, без жодних обґрунтувань, відмовляючи у позову, зіслався саме на цей варіант. Таким чином, посилання суду на те, що існує прохід до земельної ділянки позивачів по стежці через городи інших правокористувачів, суперечить висновкам експертизи та є невмотивованим.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Жданов І.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Кукурудзи А.Є., у якому зазначив, що в матеріалах справи відсутні доказі того, що апелянт ОСОБА_3 є власником або землекористувачем земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0664, площею 0,181 га, а також будь-якої іншої земельної ділянки, яка є сусідньою з територію садиби відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи ці обставини, можна дійти висновку про те, що представником апелянта не доведено факт порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3 як власника або землекористувача земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0664, площею 0,181 га, а також як власника або землекористувача, будь-якої іншої земельної ділянки, яка б була сусідньою з територію садиби відповідача ОСОБА_1 .

Що в свою чергу відповідно до правових висновків Верховного суду відсутність порушених прав та законних інтересів ОСОБА_3 є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, та аналогічно є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення.

Можливість проїзду сільськогосподарської техніки до кожної земельної ділянки з цього земельного масиву, зокрема і до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0664 забезпечено через чинне рішення Переволоцької сільської ради № 143 від 27 червня 2012 року, яким «передано в землі запасу для громадського призначення, - проїзду до земельних ділянок, земельну ділянку площею 0,02 га, яка знаходиться в селі Переволока».

Вказана обставина була встановлена та міститься у постанові від 25.01.2018 Бучацького районного суду Тернопільської області у адміністративній справа № 595/116/17.

Крім того проїзд сільськогосподарської техніки до кожної земельної ділянки з цього земельного масиву, зокрема і до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0664 здійснюється через земельну ділянку ОСОБА_7 , жителя села Переволока, який був допитний в якості свідка сторони позивача.

Також слід зазначити, що відповідач до 2021 року не заперечував щодо проходу позивачів через територію своєї присадибної ділянки, і вони користувались таким правом.

В той же час відповідач постійно наголошував на тому, що позивачі мають за свій рахунок встановити непрозорий паркан, який би відділяв ту частину ділянки, по якій проходять позивачі від основної присадибної ділянки відповідача. Але позивачі відмовились встановлювати такий паркан за свій рахунок.

За таких умов відповідач заважав, що прохід позивачів через присадибну ділянку відповідача без встановлення ними за свій рахунок непрозорого паркану, який має відділити ту частину ділянки, по якій проходять позивачі від основної присадибної ділянки відповідача, є надмірним втручанням позивачів у приватне особисте життя відповідача та його сім`ї та заборонив позивачам прохід через свою присадибної ділянку.

Згідно з «Актом обстеження земельних ділянок щодо можливості встановлення сервітуту для влаштування заїзду на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 » від 11.11.2021 року, який затверджено рішенням сесії Бучацької міської ради від 28 грудня 2021 року № 2238 комісією було проаналізовано схему щодо розподілу спірної території між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , що розташовані в АДРЕСА_1 , виконано сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_10 . Даною схемою передбачено залишення спільного проходу (стежки) у спільному користуванні на земельній ділянці громадянина ОСОБА_1 .

Альтернативним варіантом вирішення спору комісія згідно ст. 98, 99 ЗК України рекомендує після проведення комплексу землевпорядних робіт та оформлення права власності на земельні ділянки укласти договір строкового сервітуту відповідно до пункту 3 (інші сервітути), а саме для сезонного використання для збору та посадки урожаю на частину ділянки на право проходу та проїзду орієнтовною площею 0,0032 га, шириною 1 метр по всій доважені ділянки».

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.04.2013 №2397502) (т. 1 а.с. 20) та власником земельної ділянки площею 0,0952 га кадастровий номер :02:001:0497, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.01.2015 №32988957) (т. 1 зворот а.с. 21-22).

Крім того, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,181 га кадастровий номер :02:001:0664, яка знаходиться за адресою: с. Переволока, Тернопільська область. Право власності на земельну ділянку зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19013074 від 02.02.2015, що вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.02.2015 № 32996853 (т. 1 а.с. 23).

Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, виготовленої щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0497, площею 0,0952 га, за адресою АДРЕСА_2 , вбачається, що дана земельна ділянка межує із земельними ділянками ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та землями загального користування (т. 1 а.с. 24-35).

Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, виготовленої щодо земельної ділянки за адресою с. Переволока, площею 0,1810 га, вбачається, що дана земельна ділянка межує із земельними ділянками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 40).

Як вбачається із архівного витягу із протоколу чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 31.03.1994 року № 1761/03-02 від 09.12.2022 року, що сесія вирішила приватизувати ОСОБА_9 безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,26 га, з яких земельна ділянка 0,22 га, а під забудовою 0,04 га (т. 1 а.с. 43). Із спадкової справи № 329/2016 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 , оформивши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на території Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:002:0375 площею 1,5153 га та з з кадастровим номером :01:002:0857 площею 0,2886 га (т. 1 а.с. 214-248).

Як вбачається із архівного витягу із протоколу чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 31.03.1994 року № 1221/03-02 від 04.08.2022 року, що сесія вирішила приватизувати безоплатно ОСОБА_12 земельну ділянку загальною площею 0,51 га (т. 1 зворот а.с. 43).

Як вбачається із архівного витягу із протоколу чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 31.03.1994 року №1222/03-02 від 04.08.2022 року, що сесія вирішила приватизувати безоплатно ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,26 га (т. 1 а.с. 44).

Рішенням Бучацької міської ради від 22.12.2021 року № 2238 вирішено затвердити акт обстеження земельної ділянки щодо можливості встановлення сервітуту для влаштування проходу на земельній ділянці ОСОБА_1 , складений 11.11.2021 року постійною комісією з питань земельних відносин та планування територій Бучацької міської ради (т. 1 зворот а.с. 50).

Як вбачається із акту обстеження комісією земельних ділянок щодо можливості встановлення сервітуту для влаштування заїзду на земельну ділянку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , що між присадибними земельними ділянками по АДРЕСА_1 відсутній прохід між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до приватизованої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 за кадастровим номером :02:001:0664. Комісією проаналізовано схему щодо розподілу спірної території між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , виконану сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_10 , якою передбачено залишення спільного проходу (стежки) у спільному користуванні на земельній ділянці ОСОБА_1 . Альтернативним варіантом комісія рекомендує після проведення комплексу землевпорядних робіт та оформлення права власності на земельні ділянки, укласти договір строкового сервітуту, а саме сезонного використання для збору і посадки врожаю на частину ділянки на право проходу та проїзду орієнтовною площею 0,0032 га, шириною 1 метр по всій довжині ділянки. Оскільки взаємної згоди сторонами не досягнуто, комісія рекомендує вирішити спірне питання в судовому порядку (т. 1 а.с. 51).

Із акту обстеження земельних ділянок щодо можливості тимчасового проходу на земельну ділянку ОСОБА_4 через земельну ділянку, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 від 21.10.2022 року вбачається, що беручи до уваги акт обстеження від 11.11.2021 року, комісія рекомендує тимчасово надати право проходу та проїзду ОСОБА_4 до його власної земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0664 через частину земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 , площею 0,0032 га, шириною 1 метр по всій довжині ділянки, а саме для сезонного використання під час виконання сільськогосподарських робіт, яке діятиме до моменту оформлення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку. Комісія вважає за доцільне при виготовленні технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 передбачити можливість встановлення сервітуту на право проходу та проїзду частиною земельної ділянки відповідно до акту постійної комісії з питань земельних відносин та планування територій Бучацької міської ради від 11.11.2021 року (т. 1 а.с. 53).

На адвокатський запит від 27.06.2022 року ФОП ОСОБА_10 надано кадастровий план належної ОСОБА_1 земельної ділянки, який виготовлено ФОП ОСОБА_10 у 2022 році.

Як вбачається із матеріалів справи ФОП ОСОБА_10 надано також кадастровий план земельної ділянки належної до земель Бучацької міської ради. Позивачі звернулися до Бучацької міської ради із пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту, так як між земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0497 та земельною ділянкою ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка комунальної власності.

Із відповіді Бучацької міської ради від 01.02.2023 року вбачається, що земельна ділянка відображена на кадастровому плані, площею 0,0017 га відноситься до земель загального користування населених пунктів та не потребує укладання додаткових договорів, тобто відсутні будь-які перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою.

На виконання ухвали Бучацького районного суду від 14 липня 2023 року судовим експертом ТзОВ «Судово-експертне бюро України» Лібич А.М. надано висновок експерта № 5 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у даній справі. Згідно наданого висновку на момент проведення огляду існує прохід до земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0664, площею 0,181 га, яка знаходиться в межах с. Переволока Чортківського району Тернопільської області. Прохід наявний з північної сторони, із земель загального користування ( АДРЕСА_3 ) по неораній смузі між городами. При цьому, вищевказаний прохід не придатний для проїзду велосипедом, може зникнути при подальших обробках земельних ділянок або після належного оформлення землекористувачами документації із землеустрою на земельні ділянки та винесення їх меж в натурі. Технічна можливість встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду велосипедом та сільськогосподарською технікою до земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0664, площею 0,181 га існує.

Вказаний висновок містить два варіанти влаштування сервітуту до його земельної ділянки, зокрема згідно додатку № 2 пропонується встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді до земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0664, площею 0,0036 га з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 36,13; 1,0; 35,98;1,0.

Згідно додатку № 3 пропонується встановлення земельного сервітуту для проходу та проїзду на велосипеді до земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0664, площею 0,0125 га з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 36,13; 3,5; 35,62;3,5.

Крім того, даний висновок експерта містить дані про технічну можливість встановлення земельного сервітуту. При цьому, враховуючи те, що земельна ділянка ОСОБА_1 не сформована, експертом пропонуються варіанти влаштування сервітуту, які необхідно враховувати в подальшому при формуванні земельних ділянок та розробці землевпорядної документації.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки земельна ділянка відповідача є фактично прибудинковою територією (подвір`ям), то надання позивачам права необмеженого проїзду та проходу по такій земельній ділянці до земельної ділянки де позивачі ведуть особисте селянське господарство буде надміру обтяжливим втручанням у мирне володіння майном для відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

За змістом статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 ЗК України передбачено види права земельного сервітуту, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом.

За приписами статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Положеннями ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Аналогічна вимога закладена у статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка зазначає, що державній реєстрації прав підлягає право користування (сервітут).

Згідно з ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною десятою статті 79-1 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до частини одинадцятої статті 79-1 ЗК України, державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (згідно із частиною шостою статті 21 Закону про ДЗК).

Відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру до здійснення державної реєстрації цих прав (частина перша статті 29 Закону про ДЗК).

Прикінцеві та перехідні положення Закону про ДЗК визначають специфіку визначення правового статусу земельних ділянок, їх формування в залежності від часу виникнення прав на них, особливості оформлення та визнання прав на них. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок (абзаци перший-третій пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Закону про ДЗК).

Також слід зазначити, що відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно з частиною першою статті 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок із земель комунальної власності у користування належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

На підставі частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48 ЦПК України).

За змістом наведеної норми сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача.

З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення ОСГ, площею 0,181 га кадастровий номер :02:001:0664 в с. Переволока, Чортківського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 від 02.02.2015 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , зареєстровані в житловому господарстві по АДРЕСА_2 і користуються спірною земельною ділянкою.

Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Переволоцької сільської Ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 31.03.1994 року вирішено ОСОБА_9 приватизувати безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,26 га, що підтверджується архівним витягом із протоколу № 1761/03-02 від 09.12.2022 року, з яких земельна ділянка 0,22 га, а під забудовою 0,04 га.

Із спадкової справи № 329/2016 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 .

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки № :02:001, виготовленого ФОП ОСОБА_10 за замовленням ОСОБА_1 , вбачається, що площа даної земельної ділянки становить 0,2935 га та межує із землями гр. ОСОБА_4 № :02:001:0664 та № :02:001:0497, землями гр. ОСОБА_8 і землями комунальної власності на території с. Переволока.

Отже, земельна ділянка, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 є більшою від земельної ділянки на 0,0335 га від тої, яка передана у власність матері відповідача ОСОБА_9 , зокрема площею 0,26 га, що дає підстави колегії суддів вважати про наявність комунальної власності Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, яка не залучена у даній справі в якості відповідача.

Крім цього, як видно з ситуаційного плану знімання території, виготовленого сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_13 , між земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0497 та земельною ділянкою, якою фактично користується гр. ОСОБА_1 , знаходиться земельна ділянка загального користування площею 0,0017 га.

Дані факти також підтверджені і висновком експерта № 5 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 595/440/23 від 10.07.2024.

Пред`явивши позовні вимоги до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітут, позивачі питання щодо залучення до участі у справі належного співвідповідача - Переволоцьку сільську раду Бучацького району Тернопільської області перед судом не ставили, а суд першої інстанції належність відповідача та обґрунтованість заявлених позовних вимог не встановив.

Тому колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, однак помилився щодо мотивів такої відмови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову, однак з інших підстав, тому апеляційна скарга ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Кукурудза А.Є., підлягає частковому задоволенню, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2025 року зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову, шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду в редакції даної постанови.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заявлені представником ОСОБА_3 адвокатом Кукурудзою А.Є. вимоги про стягнення судових витрат за апеляційний розгляд справи, задоволенню не підлягають, враховуючи, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог підлягає зміні лише в частині мотивів відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Кукурудза Андрій Євгенович, задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Резолютивну частину рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 червня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома