Справа № 517/571/25
Провадження № 2-з/517/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року с-ще Захарівка

Суддя Захарівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши заяву представника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави,

установив:

16 червня 2025 року представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській областічерез підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави.

Також, 16 червня 2025 року одночасно з пред`явленням позову представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській областічерез підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила суд: вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабанівської сільської ради Захарівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 ; заборонити ОСОБА_1 (громадянство: Молдова; реквізити документа, що посвідчує особу: НОМЕР_3 ) та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам та іншим) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га.

Станом на 18 червня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави суддею не відкрито.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає що заява про забезпечення позову підлягає поверненню виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України слідує, що заява про забезпечення позову може подаватися одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Так, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України представником заявника не вказані обґрунтовані доводи, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, заява не містить ціни позову, про забезпечення якого просить представник заявника, що є не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Також, в порушення ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову не зазначено повну адресу місця проживання чи перебування особи, яку визначено відповідачем - ОСОБА_1 , поштовий індекс, його відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Крім цього, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем (заявником) на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, у заяві вказано, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області установлено, що ОСОБА_1 , є громадянином Республіки Молдова та володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0381, площею 3,7700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Карабанівської сільської ради Захарівського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 .

Тому, виходячи із норм ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 130, 145 3K України, які не допускають володіння громадянином іноземної держави на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, що розташована на території України, Головне управління, з метою захисту інтересів держави звернулося до суду із позовом про конфіскацію спірної земельної ділянки та із заявою про забезпечення позову.

Водночас, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є громадянином іншої держави, в даному випадку Республіки Молдова, представником заявника не зазначено та не надано жодних доказів.

Суд зауважує, що такі докази є важливими для вирішення питання про забезпечення позову у наявній цільній справі, адже основною підставою припинення права приватної власності на вказану вище земельну ділянку є те, що вона належить громадянину іноземної держави, а така належність не допускається чинним законодавством України.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

За таких обставин відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України заява підлягає поверненню представнику заявника.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153, 258-260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави повернути представнику заявника.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя