Справа №761/5615/25
Провадження №2/752/5854/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» про скасування арешту та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» (далі - ТОВ «ЕСУ») про скасування арешту та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.09.2023 він став власником транспортного засобу Сhevrolet Аveo, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 .

Автомобіль був переоформлений на нього в сервісному центрі МВС 8047. Під час переоформлення транспортного засобу жодних обмежень чи арештів за VIN НОМЕР_1 виявлено не було.

Після реєстрації транспортного засобу стало відомо, що він перебуває у розшуку за номером кузова НОМЕР_2 , відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича у рамках виконавчого провадження НОМЕР_6, відкритого щодо боржника ТОВ «ЕСУ».

Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС від 16.07.2024 ТОВ «ЕСУ» перестало бути власником транспортного засобу VIN НОМЕР_1 з 12.04.2017, в той же час виконавче провадження було відкрито 08.09.2022.

Таким чином, відчуження зазначеного автомобіля колишнім власником ТОВ «ЕСУ» відбулося задовго до того, як була винесення постанова про арешт майна боржника.

Отже, на спірний транспортний засіб, законним власником якого він є з 19.09.2023, відповідачем накладний арешт у виконавчому провадження НОМЕР_6, який на даний час не скасований.

Просив:

скасувати арешт, накладений відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича у рамках виконавчого провадження НОМЕР_6, на автомобіль Сhevrolet aveo, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності;

зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття з розшуку транспортного засобу Сhevrolet aveo, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , належного ОСОБА_1 , на який накладено арешт;

судові витрати покласти на відповідача.

11.02.2025 постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю.

21.04.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Сhevrolet aveo, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС від 16.07.2024 Сhevrolet aveo, номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, 12.04.2017 був перереєстрований з ТОВ «ЕСУ» на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ 8045; 08.06.2017 був перереєстрований з ОСОБА_2 на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ 8046; 01.06.2019 був перереєстрований з ОСОБА_3 на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ 8044; 19.09.2023 був перереєстрований з ОСОБА_4 на нового власника ОСОБА_1 по договору, укладеному в ТСЦ 3246.

Відповідно до відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 08.08.2024 станом на 07.08.2024 за обліками інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно - комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» транспортний засіб Сhevrolet aveo, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_1 у розшуку не перебуває.

Водночас, Сhevrolet aveo, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , перебуває у розшуку за наступними категоріями:

«розшук ТЗ боржника державним виконавцем», ініціатор розшуку - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (виконавче провадження НОМЕР_10);

«розшук ТЗ боржника державним виконавцем», ініціатор розшуку - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції України (виконавче провадження НОМЕР_9);

«розшук ТЗ боржника приватним виконавцем», ініціатор розшуку - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Крайчинський Сергій Станіславович (виконавче провадження НОМЕР_7);

«розшук ТЗ боржника приватним виконавцем», ініціатор розшуку - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жаботинський Іван Володимирович (виконавче провадження НОМЕР_8);

«розшук ТЗ боржника приватним виконавцем», ініціатор розшуку - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович (виконавче провадження НОМЕР_6).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. (ст. 15 ЦПК України)

Способи захисту цивільних прав, визначені у ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див.: висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, провадження 14-431цс19).

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19).

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК України).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тлумачення змісту статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39).

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування арешту зі спірного автомобіля, накладеного в межах виконавчого провадження НОМЕР_6, до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича.

При цьому в позові ОСОБА_1 зазаначає, що арешт на транспортний засіб Сhevrolet aveo, VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , білого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , був накладений у виконавчому провадженні, боржником у якому є ТОВ "ЕСУ".

Відомості про особу, в інтересах якої в межах виконавчого провадження НОМЕР_6 накладено арешт на вищезазначений транспортний засіб, відсутні.

За встановлених обставин суд вважає, що належним відповідачем за вимогами, заявленими позивачем, є ТОВ "ЕСУ", а приватний виконавець мав бути залучений до участі в справі як третя особа.

Водночас клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача, позивач не заявляв.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в зв`язку з пред`явленням вимог до неналежного відповідача.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, .

Рішення в повному обсязі складено 16.06.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова