Справа № 466/4402/24
Провадження № 2/466/408/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

секретаря с/з Пилипців О.-І.І.

представника позивача, адвоката Петрик О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката Заставного Р.А.

відповідача ОСОБА_2

справа №466/4402/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами

ВСТАНОВИВ:

23.04.2024 року адвокат Петрик О.В. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.08.2024 року просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010р. у справі №2-1087/2010 в розмірі 1/4 частки, до 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття; повністю звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, присудженими рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010р. у справі №2-1087/2010, що за період з березня 2014 року по червень 2024 становить 236836,53грн. згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 18.06.2024 у виконавчому провадженні №74496156.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010 року у справі № 2-1087/2010р стягуються з ОСОБА_1 , 1982 р.н. в користь ОСОБА_2 , 1982 р.н. аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини 1 заробітної плати щомісячно до досягнення ним повноліття але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спільною дитиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 05.09.2008 року (копія додається, оригінал знаходиться у відповідача).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12.02.2010 року у шлюбі не перебувають, шлюб між ними було розірвано, про що 12.02.2010 року Шевченківський відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 27 (інформація міститься у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.06.2015 року, копія якого додається, оригінал знаходиться в позивача).

Після розірвання шлюбу з відповідачем, остання тривалий час проживала з сином за кордоном, мала іншу сім`ю. У зв`язку з цим позивач був обмежений в спілкуванні та зустрічах з сином, що віддалило їх один від одного. Проте, ОСОБА_1 ніколи не переставав дбати про сина, регулярно виплачував аліменти на його утримання в розмірі, який узгоджувався з колишньою дружиною. Протягом більше ніж 14 років відповідач регулярно отримувала від позивача грошові кошти для утримання сина згідно існуючої з ними двосторонньої домовленості.

14.01.2012 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 14.01.2012 року (копія додається, оригінал знаходиться у позивача).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданий 22.12.2022 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Копія додається, оригінал знаходиться в позивача.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як подружжя, проживають разом у АДРЕСА_1 та виховують спільну дитину, ОСОБА_5 . Спільне місце проживання підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (копії додаються, оригінали знаходяться в позивача).

Після народження ОСОБА_5 на утриманні в позивача знаходиться дружина, ОСОБА_4 та малолітній син, ОСОБА_5 .

Так, з довідки від 31.07.2023 року № 194, виданої КНП ЛОР Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи вбачається, що дружина позивача ОСОБА_4 перебуває в даній організації на посаді сестри медичної палатної стаціонару відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 18.05.2020 року по теперішній час. З 01.03.2023 року по 11.12.2025 року ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (копія довідки додається, оригінал знаходиться в позивача).

З огляду на перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, вона не має можливості працювати та, відповідно, матеріально забезпечувати себе та дитину. Розмір соціальних виплат на дитину становить 860 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою від 08.04.2024 року № 2 433, виданою Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (копія додається, оригінал знаходиться в позивача).

Щомісячний розмір соціальних виплат не забезпечує прожиткового мінімуму дружині та сину, а тому позивач утримує малолітню дитину, а також утримує дружину на час перебування останньої у відпустці по догляду за ОСОБА_5 до досягнення ним 3-річного віку.

Позивач з 07.11.2015 року проходить службу в Національній поліції України, та з 02.11.2018 року по даний час перебуває на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, що підтверджується довідкою від 04.04.2024 року, виданою управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (копія додається, оригінал знаходиться в позивача).

Розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з січня по березень 2024 року становить 100050.15 грн.. Відповідно за винятком утримань: 33350.12 за січень 2024 року, 33350 за лютий 2024 року та 33349. 92 за березень 2024 року. Наведене підтверджується довідкою про доходи № 665 від 11.04.2024 року, наданою Департаментом патрульної поліції (копія додається, оригінал знаходиться в позивача).

Окрім того, у позивача є непрацездатна матір, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 (копія додається, оригінал знаходиться у матері позивача).

Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (після зміни прізвища - ОСОБА_8 ). Копії додається, оригінал знаходяться у позивача.

У матері позивача діагностовано цукровий діабет 2 типу. У 2021 року їй було ампутовано пальці стопи. Вона потребує постійного лікування, спеціального харчування, прийому медикаментів. Наведені обставини підтверджуються, випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 26.02.2021 року, витягом з стаціонарної карти хвороби за 23.09.2021 по 01.10.2021 року та медичною картою амбулаторного хворого №497/21 з останнім записом від 08.03.2024 року (копії додаються, оригінали знаходяться в матері позивача).

Позивач фінансово допомагає своїй матері згідно своїх можливостей та буде й надалі допомагати їй.

15.04.2023 року у позивача діагностовано гіперметропію (вада зору, що виникає внаслідок змін оптичної системи ока, і проявляється у вигляді нездатності сфокусувати зір на прилеглому об`єкті) та призначено лікування, що підтверджується скріншотом особистого кабінету з електронної медичної системи Хелсі (паперові копії додаються, оригінал знаходиться в позивача).

Так, у зв`язку з надмірним фінансовим навантаженням у ОСОБА_1 наявні кредитні зобов`язання на суму 245193.06 (двісті сорок п`ять тисяч сто дев`яносто три) гривні. 06 копійок, що підтверджується виписками з банківських карт позивача (копії додаються, оригінали знаходяться в позивача).

Кредитна заборгованість виникла у зв`язку з необхідністю самостійно забезпечувати побутові та споживчі потреби своєї сім`ї, в тому числі, зробити ремонт за місцем проживання, облаштувати кімнату для дитини, придбати необхідні речі, а саме два візочки для дитини, ліжечко. Є постійна потреба в купівлі дитячого харчування та дитячого одягу, підгузків, оплачувати комунальні платежі. Дружина доглядає за дитиною, не працює, а тому всі витрати на забезпечення потреб сім`ї покладені на позивача. Також, частина коштів витрачається на допомогу матері.

Окрім того, позивач регулярно сплачує аліменти на утримання ОСОБА_3 . З колишньою дружиною, відповідачем у справі, завжди існувала усна домовленість про щомісячний розмір аліментів, який влаштовував обидві 3 сторони з огляду на те, що був достатнім для забезпечення потреб старшого сина. Позивач постійно сплачував відповідачу обумовлену суму та фінансово допомагав сину не лише сплатою узгоджених аліментів, а й додатковими коштами. Так, для прикладу, з травня 2023 року сторони усно домовились про щомісячну виплату позивачем 4000 грн. аліментів на утримання ОСОБА_3 , що перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів. Вказану домовленість позивач виконував, що підтверджується виписками про сплату аліментів, наданими відповідачем (копії додаються, оригінали знаходяться у відповідача). Тобто, позивач відповідально ставився до сплати аліментів незважаючи на наявність фінансових труднощів.

Однак, відповідач, не поставивши до відома позивача, в березні 2024 року звернулась до органів державної виконавчої служби та пред`явила виконавчий лист, виданий на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010 року у справі № 2-1087/2010р, до примусового виконання з вимогою про сплату заборгованості за попередній період, а саме 10 років (витяг з автоматизованої системи виконавчого провадження додається). При тому, що претензій до розміру аліментів, які сплачувались за згодою обидвох сторін, відповідач ніколи не мала. Розмір аліментів був узгоджений сторонами та, в разі необхідності, збільшувався. Позивач ніколи не шкодував коштів для старшого сина. Відповідач завжди повідомляла позивача про розмір аліментів, який вона бажає отримувати, виходячи з потреб дитини. Звернення відповідача до органів примусового виконання судових рішень, суперечать попередній домовленості сторін, що існувала більше ніж 10 років.

Так, розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010 року у справі № 2-1087/2010р в розмірі 1/4 частини заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно ще у 2010 році. Однак, після цього у ОСОБА_1 змінився сімейний стан, а саме народився ще один син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після народження якого кількість утриманців збільшилась, а саме виникла необхідність утримувати меншого сина та дружину, ОСОБА_4 , яка доглядає за сином та тимчасового не має можливості працювати. Окрім того, після присудження аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір ОСОБА_1 стала непрацездатною та у неї різко погіршився стан здоров`я, зокрема діагностовано цукровий діабет ІІ типу, що потребує регулярного лікування. Відтак, ОСОБА_1 допомагає матері з забезпеченням необхідними препаратами та хоче мати можливість допомагати їй і надалі. Також, з 2023 року матеріальний стан ОСОБА_1 значно погіршився з огляду на надмірне фінансове навантаження, пов`язане з додатковими потребами сім`ї, що підтверджується наявністю кредитних зобов`язань, які існують по цей час. Тобто, витрати позивача перевищують його доходи. У позивача було діагностовано гіперметропію, яка потребує лікування. Таким чином, сплата аліментів на утримання старшого сина в розмірі ? від заробітку позивача носить непосильний тягар для ОСОБА_1 .

16.05.2024 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скіркою С.С. 16.05.2024 року здійснено розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 74496156. Згідно такого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 16.05.2024 року становила 199838.12 грн. Копія розрахунку від 16.05.2024 року додавалась до заяви від 03.06.2024 року, оригінал у виконавчій службі.

18.06.2024 року у виконавчому провадженні № 74496156 головним державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУЮ Хандієм В.М. здійснено новий розрахунок заборгованості по аліментах за період з березня 2014 року по червень 2024 року. Згідно такого розрахунку, заборгованість позивача по аліментах, що стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010 року у справі № 2-1087/2010 р, становить 236836.53 грн. Копія розрахунку від 18.06.2024 року додавалась до заяви від 19.07.2024 року, оригінал у виконавчій службі.

Так, при здійснені нового розрахунку державний виконавець врахував весь дохід позивача, включаючи додаткову винагороду, що виплачувалась йому в період воєнного стану, як поліцейському, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь період виплати. Тоді як в попередньому розрахунку від 16.05.2024 року, додаткова винагорода до складу доходу позивача була включена лише з 16.11.2022 року.

У зв`язку з нарахуванням заборгованості за попередній період проводиться відрахування до 50% від заробітку позивача. Відтак, коштів для проживання, утримання меншого сина, дружини та погашення кредитів практично не залишається. Тому, з урахуванням наведених вище обставин, виникла необхідність у зверненні до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010 року у справі № 2-1087/2010р в розмірі 1/4 частини заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повноліття; а також про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, присудженими рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010 року у справі № 2-1087/2010 р, що за період з березня 2014 року по червень 2024 року становить 236836.53 грн. згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 18.06.2024 року у виконавчому провадженні № 74496156.

Враховуючи фінансове навантаження ОСОБА_1 , пов`язане з кількістю утриманців, наявністю непрацездатної матері. кредитні зобов`язання та погіршення стану здоров`я позивача, останній вважає, що слід зменшити розмір аліментів до ? частини його заробітку (доходу). Також, позивач вважає що наведені вище обставини є підставами для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка, до того ж, виникла не з його вини, а через дії відповідача, яка протягом більше 10-ти років самостійно узгоджувала з позивачем бажаний розмір аліментів, а потім, всупереч існуючій домовленості, звернулась до виконавчої служби з вимогою про стягнення заборгованості за останні 10 років.

При цьому, позивач виходить з тих міркувань, що розмір його заробітку у 2024 році становить 33349.92, а тому ? від заробітку буде становити 4168.74, що забезпечує отримання мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який у 2024 році становить 3196 гривень. Вказаний розмір аліментів у 2023-2024 році влаштовував й відповідача. Позивач також виходить з того, що батьки мають рівні права та обов`язки, а тому відповідач також зобов`язана брати участь в утриманні дитини.

Відтак, зменшення розміру аліментів до ? частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 та звільнення від заборгованості за аліментами дозволить йому надавати належне утримання старшому сину ОСОБА_3 та надасть йому можливість належним чином утримувати свою сім`ю, а саме дружину ОСОБА_4 та меншого сина ОСОБА_5 , а також допомагати хворій матері. Крім того, зменшення розміру аліментів та звільнення від заборгованості за аліментами дозволить виконувати боргові зобов`язання перед банками, сплачувати щомісячні платежі з 5 відсотками. Натомість, залишення фінансового навантаження в такому ж стані, що існує на даний момент, є передумовою для збільшення боргових зобов`язань перед банками та неможливості утримувати свою сім`ю. Позивач також вважає недобросовісною поведінку відповідача, яка через 14 років після присудження аліментів, незважаючи на існуючу двосторонню домовленість, вирішила звернутись до органів примусового виконання рішень з вимогами про сплату заборгованості за минулий період, що суттєво погіршує і так скрутне матеріальне становище позивача.

Тому, слід взяти до уваги той факт, що до органів примусового виконання судових рішень позивач звернулась аж в березні 2024 року, а рішення суду про стягнення аліментів ухвалено в 2010 році. При цьому, регулярне узгодження розміру аліментів з позивачем та їх отримання в добровільному порядку протягом близько 14 років свідчить про те, що відповідача протягом всього часу отримання аліментів влаштовував їх розмір. Так, позивач добросовісно виконував домовленість з відповідачем щодо добровільної сплати аліментів. Відповідно, після народження меншого сина, хвороби матері та виникнення кредитних зобов`язань, не звертався з позовом про зменшення розміру аліментів з огляду на те, що був переконаний у тому, що аліменти на утримання старшого сина будуть і в подальшому сплачуватись в добровільному порядку та у розмірі, узгодженому з відповідачем, враховуючи потреби дитини.

Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду та просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Петрик О.В. уточнені позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві та відповіді на відзив обставини. Просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача, адвокат Заставний Р.А. в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, підтримавши письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи. Просили відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Сторони по справі колишнє подружжя. Шлюб між ними розірвано 12.02.2010 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторони по справі (а.с.11).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2010 року по справі №2-1087/2010, стягуються з ОСОБА_1 , 1982рн. в користь ОСОБА_2 , 1989р.н. аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення ним повноліття але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2010 року і до досягнення дитиною повнолітня (а.с.13).

На підставі виконавчого листа у справі №2-1087/2010 від 05.05.2010, було відкрито виконавче провадження №74496156.

Після розірвання шлюбу, відповідач деякий час проживала з сином за кордоном, мала іншу сім`ю. У зв`язку з цим позивач був обмежений в спілкуванні та зустрічах з сином, що віддалило їх один від одного. Проте, ОСОБА_1 не переставав дбати про сина, регулярно виплачував аліменти на його утримання в розмірі, який узгоджувався з відповідачкою (а.с.37-38).

14.01.2012 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.16).

Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17).

З довідки від 31.07.2023 року №194, виданої КНП ЛОР Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи вбачається, що дружина позивача ОСОБА_4 перебуває в даній організації на посаді сестри медичної палатної стаціонару відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 18.05.2020 року по теперішній час. З 01.03.2023 року по 11.12.2025 року ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.21).

Розмір соціальних виплат на дитину становить 860 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою від 08.04.2024 року № 433, виданою Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с.22).

Щомісячний розмір соціальних виплат не забезпечує прожиткового мінімуму дружині та сину, а тому позивач утримує малолітню дитину, а також утримує дружину на час перебування останньої у відпустці по догляду за ОСОБА_5 до досягнення ним 3-річного віку.

Згідно довідки Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП НПУ №7790/41/12/2024 від 04.04.2024 року, ОСОБА_1 з 07.11.2015 року дійсно проходить службу у Національній поліції України та з 02.11.2018 року по даний час перебуває на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП (а.с.23).

Відповідно до Довідки про доходи №665 від 11.04.2024, загальна сума доходу ОСОБА_1 з січня по березень 2024 року становить 100050,15грн. (а.с.15).

Крім того, відповідно до Довідки про доходи №1827 від 06.11.2024, загальна сума доходу ОСОБА_1 з січня по жовтень 2024 року становить 251489,56грн. (а.с.147).

Окрім того, у позивача є непрацездатна матір, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 . У матері позивача діагностовано цукровий діабет 2 типу. У 2021 року їй було ампутовано пальці стопи. Вона потребує постійного лікування, спеціального харчування, прийому медикаментів. Наведені обставини підтверджуються, випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 26.02.2021 року, витягом з стаціонарної карти хвороби за 23.09.2021 по 01.10.2021 року та медичною картою амбулаторного хворого №497/21 з останнім записом від 08.03.2024 року (а.с.25-31).

15.04.2023 року у позивача діагностовано гіперметропію (вада зору, що виникає внаслідок змін оптичної системи ока, і проявляється у вигляді нездатності сфокусувати зір на прилеглому об`єкті) та призначено лікування, що підтверджується скріншотом особистого кабінету з електронної медичної системи Хелсі (а.с.32-33).

Крім того, у зв`язку з надмірним фінансовим навантаженням у ОСОБА_1 наявні кредитні зобов`язання на суму 245193,06грн, що підтверджується виписками з банківських карт позивача (а.с.34-36).

Кредитна заборгованість виникла у зв`язку з необхідністю самостійно забезпечувати побутові та споживчі потреби своєї сім`ї, в тому числі, зробити ремонт за місцем проживання, облаштувати кімнату для дитини, придбати необхідні речі, а саме два візочки для дитини, ліжечко. Є постійна потреба в купівлі дитячого харчування та дитячого одягу, підгузків, оплачувати комунальні платежі. Дружина доглядає за дитиною, не працює, а тому всі витрати на забезпечення потреб сім`ї покладені на позивача. Також, частина коштів витрачається на допомогу матері.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом №2-1087/2010 від 05.05.2010 року, складеного головним державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Федько О.Ю., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів y виконавчому провадженні №74496156, станом на 05 травня 2025 року у складає 103701,45грн. (а.с.194-198).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 , серед іншого, посилався на те, що у нього змінився сімейний стан народилась друга дитина, а отже змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил ст. 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання.

Судом встановлено, що після розлучення сторін, у позивача в наступному шлюбі народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що свідчить про те, що сімейний стан ОСОБА_1 змінився, що є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли його сімейний стан змінився.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

При визначенні частки доходу, яка має стягуватись з позивача в якості аліментів на утримання на утримання дитини, суд керується принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість та виходить з рівня доходів позивача та розміру аліментів, які отримує відповідач.

Враховуючи те, що позивач надав докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про зменшення розміру його аліментних зобов`язань.

Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, аліменти в зміненому даним рішенням суду розмірі підлягають стягненню з дня набрання чинності цим рішенням суду.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які мають право на достатній життєвий рівень і позивач згідно закону зобов`язаний їх утримувати, з метою якнайкращого забезпечення інтересів всіх дітей позивача, які мають рівні права на утримання від батька, приймаючи до уваги наявність підстав для зменшення розміру аліментів, суд вважає, що позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а саме зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням суду по даній справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом №2-1087/2010 від 05.05.2010 року, складеного головним державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Федько О.Ю., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів y виконавчому провадженні №74496156, станом на 05 травня 2025 року у складає 103701,45грн.

Із вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1087/10 від 05.05.2010 року виникла з 2014 року, тобто задовго до зміни його сімейного та матеріального стану.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз ст. 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі №307/1186/17).

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі ж висновки викладені Верховним Судом, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до ст.ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 236836,53грн., що утворилась за період з березня 2014 року по червень 2024 року, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, останній посилався на те, що у зв`язку з істотними обставинами, а саме зміни його сімейного та матеріального стану, останній не має можливості виконувати аліментні зобов`язання у повному обсязі.

Однак, суд вважає, що позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, оскільки з матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість по аліментах у позивача виникла не у зв`язку з погіршення стану здоров`я, а щонайменше з 2014 року, тобто задовго до виникнення обставин, на які посилається позивач, що достовірно прослідковується з довідок - розрахунків державного виконавця.

Позивач, знаючи про наявність судового рішенням, яким стягнуті з нього на користь відповідача на утримання дитини аліментів, не маючи підтвердженої домовленості з відповідачем щодо утримання дитини, повинен був знати і розуміти наслідки, які виникають внаслідок пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином обставини, зазначені позивачем на підставу для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, не є обставинами, що мають істотне значення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в першу чергу дітей та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та права дітей на утримання з боку батька. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 1211,20грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1, 7, 18-19, 141, 180-184, 192, 194 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» суд

УХВАЛИВ :

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.04.2010р. у справі №2-1087/2010.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , м. Львів, пр. Чорновола, 39.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 10.06.2025 року.

Суддя О. І. Ковальчук