ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4710/25 Справа № 182/1544/24 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів (суддя першої інстанції Кобеляцька-Шаховал І.О.),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 7 288 грн. 11 коп., яка складається з 40 грн. 00 коп. - недоплати вартості пилососу (7 999,00 грн. - 7 959,00 грн.), 3 039 грн. 62 коп. - неустойки в розмірі 1% вартості товару за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений законодавством строк (14 днів), 4 079 грн. 49 коп. - неустойки за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації), 129 грн. 00 коп. - сервісного збору ТОВ «Алло» за формування посилки.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі, вирішено питання щодо судового збору.

Із вказаним рішенням суду не погодилась представник ТОВ «АЛЛО» - Шевцова В.В., та подала апеляційну скаргу, в якій вказала на те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без з`ясування обставин справи.

Скаргу мотивує тим, щоу позивача не було будь-яких претензій до товарного або зовнішнього вигляду в момент купівлі Товару, що свідчить про відсутність зафіксованих зауважень.

Вказує, що безоплатне гарантійне обслуговування проводиться не ТОВ «АЛЛО», а виключно авторизованим сервісним центром виробника товару, який має спеціалістів та відповідне спеціальне обладнання.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що у товарі проводилось усунення недоліків шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини.

ОСОБА_2 просила рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Також просила стягнути з відповідачки судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить 7288,11 грн. тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (3028х30 =90840), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено що 25.08.2023 року ОСОБА_1 у ТОВ «Алло» придбала Пилосос Мidea МUAР7 на загальну суму 8 128 грн. 00 коп., в тому числі, 129 грн. 00 коп. - сервісний збір, про що свідчить акт приймання - передачі товарів та послуг від 25.08.2023 року. Як вбачається з викладених обставин, підставою для звернення до суду стали недоліки, які полягають в тому, що придбаний товар мав недоліки, а саме: Пилосос Мidea МUAР7 перестав заряджатись після 3-х місяців роботи.

09.11.2023 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про передачу товару до сервісного центру та заявою про надання їй аналогічного товару - пилососу вертикального ручного прибирання, потужністю 460 Вт, акумуляторне живлення, час роботи - 70 хв., турборежим, наявність знімного пилососа, вагою до 5 кг. Засобами Нової пошти 10.11.2023 року (ТТН 59 0010 5141 7096) позивачкою було відправлено Пилосос Мidea МUAР7, платіжний документ, гарантійний талон, заяву щодо відправки товару для передачі на гарантійне обслуговування, заяву на отримання аналогічного товару з обмінного фонду до ТОВ «Алло» та 13.11.2023 року останнім вищевказаний товар було отримано.

ТОВ «Алло» Листом від 15.11.2023 року № 173/КР/23 підтвердило, що ними «… було отримано товар та було повідомлено, що товар буде передано на сервісне обслуговування та діагностику, задля встановлення характеру недоліку (істотний чи не істотний). У разі виявлення за результатами діагностики спеціалістами сервісного центру у товарі недоліку, який можна буде усунути шляхом проведення гарантійного ремонту, та у разі відсутності порушень з Вашої сторони гарантійних умов виробника, у сторони виникне право на отримання товару з обмінного фонду або на виплату пені у разі ненадання такого товару відповідно до приписів вимог чинного законодавства». Однак, як стверджує позивачка та не заперечується стороною відповідача, аналогічний товар на час ремонту з обмінного фонду надано не було. У ході судового розгляду встановлено, що товар 10.11.2023 року позивачкою було направлено та 13.11.2023 року відповідачем було отримано, внаслідок чого, в процесі сервісного обслуговування виявлено певні факти, які, на думку сторін по справі, стали підставою для повернення коштів за товар (а саме: 04.01.2024 року), що позивачкою доведено та не спростовано вищевказану дату повернення стороною відповідача. Тобто, як у викладеному відзиві, так і в поданих запереченнях, сторона відповідача даний факт визнала. При цьому, доказів щодо неможливості проведення ремонту у встановлений законом строк (чотирнадцять днів) або наявності підстав для відмови в задоволенні відповідної вимоги, відповідачем суду не надано.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно з визначеннями, що закріпленні у статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

За приписами ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативно-правовим актом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а вразі відсутності такого строку-протягом десяти років. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуску, поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт,у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Перелік груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону України передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Гарантійні зобов`язання у будь-якому випадку включають також будь-які зобов`язання виробника (виконавця) або продавця, передбачені рекламою. При виконанні гарантійного ремонту гарантійний строк збільшується на час перебування продукції в ремонті. Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся з вимогою про усунення недоліків.

Відповідно до частини першої статті 708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4)відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Положеннями статті 709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою.

Згідно із ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, або відшкодування витрат на усунення недоліків.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

До того ж, пунктом 2 «Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 506 від 11.04.2002 встановлено, що до технічно складних побутових товарів належать непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний термін.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, наведено у додатку 1.

Згідно з вказаним додатком 1 до Переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні віднесено, зокрема, побутові прилади електронної техніки.

Пунктом 3 Порядку визначено, що гарантійне обслуговування полягає у тому, що виробник (продавець, виконавець) протягом гарантійного терміну зобов`язується організувати, якщо це передбачено експлуатаційним документом, роботи із спеціальної установки (підключення) товару чи його складання та технічного обслуговування. Роботи з гарантійного ремонту (обслуговування) виконуються для споживача безоплатно. Виробник (продавець, виконавець) забезпечує нормальну роботу (застосування, використання) товару, у тому числі, комплектуючих виробів, протягом гарантійного терміну.

Термін виконання гарантійного ремонту узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару (п.28 Порядку).

Пункти 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: 1) він взагалі не може бути усунутий; 2) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; 3) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Судом встановлено, що позивачка 25 серпня 2023 року придбала товар у відповідача та 10.11.2023 року направила пилосос до ТОВ «АЛЛО».

ТОВ «Алло» листом від 15.11.2023 року № 173/КР/23 підтвердило, що ними було отримано товар.

26 грудня 2023 року СМС-повідомленням мобільний номер позивачки НОМЕР_1 ТОВ «Алло» написало, що, згідно акту № 3200-004127, по її товару ухвалено позитивне рішення та написано очікувати зворотного зв`язку.

29.12.2023 року надійшов лист від відправника «сервісна підтримка компанії АЛЛО », згідно якого ТОВ «Алло» повідомило, що її звернення успішно сформовано. «…Суть звернення була наступною: «Доброго дня. Вам погоджено повернення коштів за товар. Очікуйте зворотній зв`язок від нас на початку січня. Всього найкращого! Номер звернення: 025924 Очікуйте на зворотний зв`язок. З турботою, АЛЛО…» У відповідь на отримане повідомлення на дану поштову скриньку, вона написала лист 29.12.2023 року , що «Згідно отриманого листа від ТОВ «Алло» від 15.11.2023 року номер 173/кр/23 у зв`язку з тим, що їй не надали товар з обмінного фонду, за кожен день з моменту отримання сервісним центром пилососу на гарантійний ремонт, повинні виплатити пеню у розмірі 1% від вартості товару та 1% від вартості товару за те, що перевищили термін гарантійного обслуговування, тобто, на 31.12.2023 року сума складає 14 874 грн. 24 коп., 7 999 грн. 00 коп. пилосос, 129 грн. 00 коп. - доставка, 3 901 грн. 44 коп. - пеня за 45 днів ненадання товару з обмінного фонду (ви отримали пилосос на ремонт 13.11.2023 року, згідно ттн, 2 844 грн. 80 коп. - за затримку гарантійного ремонту понад 14 днів, ви надали акт 29.12.2023 року (13.11.2023 року отримали пилосос на ремонт, 14 днів закінчились 26.11.2023 року та з 27.11.2023 року пеня 1%). Листом від 29.12.2023 року з почтової скриньки «Сервісна підтримка компанії АЛЛО - » - Андрій, спеціаліст сервісної підтримки компанії «АЛЛО», написав: «Добрий день. Уточнюємо по вашому питанню». 03 січня 2024 року спеціаліст ТОВ «Алло», о 17.27, зателефонував їй з номеру НОМЕР_2 та сказав, що ТОВ «Алло» поверне грошові кошти за товар або нададуть такий же самий пилосос. У зв`язку з тим, що дана модель працює тільки три місяці, а три знаходиться на гарантійному ремонті, вона погодилась на повернення грошових коштів та запропонувала повернути разом з грошовими коштами за товар і пеню у розмірі 1% від вартості товару за ненадання товару з обмінного фонду та 1% від вартості товару за перевищення 14 днів гарантійного обслуговування та витрати, пов`язані з транспортуванням товару. Спеціаліст повідомив, що, у зв`язку з поверненням грошових коштів, пеню у розмірі 1% від вартості товару за ненадання товару з обмінного фонду та 1% від вартості товару за перевищення 14 днів гарантійного обслуговування та витрати, пов`язані з транспортуванням товару не підлягають поверненню, бо вона обрала грошові кошти, а не аналогічний товар.

Матеріалами справи встановлено та підтверджується належними доказами, що у порушення вимог статті 8 Закону України «Про захист прав позивача», недоліки товару протягом 14 календарних днів із дати його пред`явлення не усунув та на вимогу позивача на час ремонту товар аналогічної марки не надав, що підтверджується матеріалами справи та і не заперечується сторонами.

Таким чином було встановлено наявність істотних недоліків проданого позивачу товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

04 січня 2024 року на свій картковий рахунок позивачки отримала кошти за товар у розмірі 7959,00 грн., що підтверджується відповідним скрін-шотом (а.с.18)

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Таким чином доводи щодо розірвання договору купівлі-продажу та повернення позивачу, тому позивачці не передбачена сплата неустойки, то апеляційний суд вважає, що дана обставина не впливає на можливість застосування санкцій у вигляді неустойки відповідно до положень ч.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спочатку позивач передав товар на гарантійне обслуговування та мав право за заявою отримати на цей період (на час ремонту) товару аналогічної марки на заміну. Однак у визначений законом строк, свого обов`яжу щодо надання аналогічного товару ТОВ «АЛЛО» не виконало, а отже наявні всі підстав за для задоволення позову ОСОБА_1 відповідач відмовив у задоволенні такої вимоги.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача неустойка відповідно до положень ч.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення.

Керуючись статтями 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська