Справа № 204/5084/24
Провадження № 2/204/204/25 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати за громадянином України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,2 кв.м. житлова площа 21,1 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 квітня 1988 року на підставі договору купівлі-продажу позивач купив жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 купив жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу «Україна». З 1988 року і по квітень 2022 року позивач з родиною постійно проживав та був зареєстрований в будинку, користувався і розпоряджався ним. В цьому будинку також зареєстровані: дружина, син, невістка та онук. Під час бойових дій будинок пошкоджений. Оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень будинку на теперішній час неможливо, беручи до уваги небезпечну ситуацію. 12.12.2023 року позивач звернувся з заявою №58484390 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (право власності) на житловий будинок: АДРЕСА_1 , з правовстановлюючим документом на житловий будинок. Відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 71199677 від 19 січня 2024 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Чабаненко Надія Олександрівна, Виконавчий комітет Чигиринської міської ради, Черкаська область, розглянувши заяву від 12.12.2023 року відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року №1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: заявником ОСОБА_1 була подана заява № 58484390 від 12.12.2023 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (право власності) на житловий будинок з правовстановлюючим документом на житловий будинок Договір купівлі продажу від 28.04.1988 року. 12.02.2024 року позивач звернувся до ЦНАП Великоновоселківська Волноваського району Донецької області про надання інформаційної довідки про зареєстроване до 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до листа від 20.02.2024 року №08-28/95 Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської селищної ради Донецької області відповідно до даних реєстрової книги комунального підприємства «Великоновосілківського бюро технічної інвентаризації» за об`єктом нерухомого майна (житловий будинок) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представником надано заяву відповідно до якої просив розглянути справу без їх участі, позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 купив жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу «Україна». На вказаній земельній ділянці знаходиться жилий будинок саманний, оштукатурений, жилою площею 12 кв.м. (а.с.12-13).

Згідно відповіді відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської селищної ради Донецької області від 20 лютого 2024 року №08-28/95 вбачається, що право власності за об`єктом нерухомого майна (житловий будинок) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 28).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 1 частини другої зазначеної статті передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном згідно з положеннями частини першої статті 317 ЦК України.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі N 920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі N 907/310/18).

Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 760/14438/15-ц.

Отже, розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто положення стаття 392 ЦК України спрямована на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція викладена у пункті 13 постанови Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі N 910/1016/17, пункті 12 постанови від 17 квітня 2018 року у справі N 914/1521/17).

З огляду на викладене, ураховуючи надані суду докази, суд уважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1217, 1220,1258,1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 128, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за громадянином України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 63,2 кв.м. житлова площа 21,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04341577, місцезнаходження: Донецька область, Волноваський район, с. Богатир, вул. Миру, буд. 23.

Суддя В.В. Самсонова