Єдиний унікальний номер 719/212/25
Номер провадження 2-р/719/2/25
УХВАЛА

про роз`яснення судового рішення

25 червня 2025 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді - Луців О.В.,

за участю секретаря - Марчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новодністровськ, Чернівецької області, заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Служба у справах дітей Новодністровської міської ради, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі № 719/212/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Служба у справах дітей Новодністровської міської ради, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням суду від 15.04.2025р. по справі №719/212/25 позов задоволено; шлюб між сторонами розірвано; дитину залишено проживати з батьком, який самостійно її виховує; ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2811-ХІІ від 21.11.1992 року, зокрема ст..18-1, одинокі матері мають право на державну допомогу на дитину в розмірі, встановленому ст.. 18-3 цього Закону. Крім того, відповідно до п. «а» підпункту 169.1.3 ст. 169 Податкового кодексу України, одиноким матерям надається податкова соціальна пільга в розмірі 150% від звичайної суми податкової соціальної пільги на кожну дитину віком до 18 року.

Вказує, що формулювання резолютивної частини не є достатньо зрозумілим та конкретним для реалізації прав на соціальні гарантії, передбачені чинним законодавством України, зокрема, щодо отримання державної допомоги чи соціальної пільги для одиноких батьків. Вважає, що хоч чинним законодавством України не конкретизовано перелік пільг, право на які надається одинокому батьку, однак останній користується такими ж правами, що й одинока матір. При цьому, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р. одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і виховує та утримує дитину сама. Отже, для отримання статусу одинокого батька також необхідне дотримання двох умов: не перебуває у шлюбі та самостійно виховує і утримує дитину без участі іншого з подружжя.

З метою з`ясування чи рішенням встановлено факт самостійного утримання та виховання дитини батьком без участі матері просить роз`яснити судове рішення, яке набрало законної сили та щодо якого не закінчився строк для виконання, а також роз`яснити, чи може суд, ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком, одночасно зобов`язати матір брати участь у вихованні дитини, у разі її фактичної відмови від участі у житті дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

В судове засідання, призначене на 25 червня 2025 року об 16 год. 00 хв., учасники справи, будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення такого засідання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 58-59), не з`явились.

При цьому, 24 червня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») заявник ОСОБА_1 надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 60).

Інші учасники справи жодних заяв чи клопотань в суд не подавали.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 271 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд заяви про роз`яснення рішення у відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи №719/212/25, судом встановлено, що 15 квітня 2025 року ухвалено рішення у цивільній справі № 719/212/25, провадження № 2/719/65/25, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Служби у справах дітей Новодністровської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким позов задоволено; шлюб між сторонами розірвано; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який самостійно виховує дитину; ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення учасниками справи не оскаржувалося та набрало законної сили; строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання, не закінчився.

Згідно з ч. 1-2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення в цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Аналогічні висновки викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020р. по справі № 233/3676/19, де вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Отже, системне тлумачення положень ст. 271 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, а полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні частини рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Незрозумілість, невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. Процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.04.2020р. по справі № 22а-11177/08, від 14.03.2024р. по справі № 380/15190/22.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документа. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

За загальними нормами права роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Роз`яснення інших частин рішення, крім резолютивної, не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019р. по справі № 814/907/16.

Розглядаючи справу про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дитини, судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі в сторін по справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції(а.с.12)

Судом також встановлено, що між сторонами по справі відсутній спір щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини, оскільки згідно з матеріалів справи дитина зареєстрована та фактично проживає у м. Новодністровськ разом із батьком, який займається її вихованням, лікуванням та утриманням, тоді як мати проживає у с. Олексіївка та не бере участі у вихованні та утриманні сина, не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку.

Саме зважаючи на встановлені обставини, судом й було ухвалено після розірвання шлюбу залишити проживати дитину з батьком, який самостійну виховує останнього, а з матері стягувати аліменти на користь батька, який також на час вирішення справи самостійно утримує малолітнього сина.

Як зазначалося вище, роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення постановленого рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації, з тим, щоб мотивувальна частина рішення відповідала його резолютивній частині.

Враховуючи, що на час розгляду справи судом було встановлено факт як самостійного виховання, так і самостійного утримання дитини батьком, суд при роз`ясненні рішення суду від 15.04.2025р. по справі №719/212/25 не вирішує питання, які не були предметом судового розгляду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява про роз`яснення судового рішення підставна та підлягає задоволенню, а вищезгадане рішення слід роз`яснити таким чином, щоб його мотивувальна частина відповідала резолютивній і при цьому не змінювала таку.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про роз`яснення з приводу того, чи може суд, ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком, одночасно зобов`язати матір брати участь у вихованні дитини, у разі її фактичної відмови від участі у житті дитини, то слід зазначити наступне.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Оскільки згідно із Сімейним кодексом України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі, і той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, про що було вказано у рішенні суду, за роз`ясненням змісту якого звернувся позивач, аналіз чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту прав одного із батьків, з ким проживає дитина, як зобов`язання іншого з батьків, зокрема матір, брати участь у вихованні дитини, якщо вона проживає окремо.

Керуючись ст. ст. 247, 258-261, 271, 272, 353-355, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Служба у справах дітей Новодністровської міської ради, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Роз`яснити, що рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 15.04.2025 року по справі №719/212/25, провадження №2/719/65/25, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Служба у справах дітей Новодністровської міської ради, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, слід розуміти так, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично самостійно виховує та утримує малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами залишений проживати з позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали направити учасникам справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: