У Х В А Л А

20 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дурдинець Володимир Володимирович на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року, ухвалене суддею Данко В.Й., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

встановив:

У провадженні апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дурдинець В.В. на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року.

19 червня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на все рухоме майно, грошові кошти, карткові рахунки, цінності та цінне майно ОСОБА_2 співмірно до розміру заявлених позовних вимог в сумі 4300 доларів США та заборонити його відчуження в будь-який спосіб до розгляду справи по суті.

Заяву мотивує тим, що між ними існує спір щодо стягнення коштів отриманих в результаті здачі в оренду спільного майна.

Нещодавно йому стало відомо, що відповідачка намагається відчужити все належне їй майно і цим самим, ухилитись від виконання рішення суду та унеможливити звернення стягнення на його майно. Відтак, є всі достатні підстави вважати, що в разі невжиття судом заходів забезпечення позову, відповідачка вживатиме заходи щодо відчуження належного їй майна, що призведе до порушення його прав та унеможливлення виконання рішення суду.

Сторони у судове засідання не викликалися, так-як у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що між сторонами виник спір з приводу стягнення коштів отриманих в результаті здачі в оренду спільного майна. Проте звертаючись із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони на вчинення будь-яких дій відносно всього рухомого майна, грошових коштів, карткових рахунків, цінностей належних ОСОБА_2 , які не є предметом спору у даній справі, та жодним чином не впливають на можливість виконання рішення суду у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись нормами статей 149, 150, 152, 260, 261, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді