Провадження № 2/127/3496/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна (транспортного засобу) спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі..

Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Слід звернути увагу заявника, що позовні вимоги поділяються на вимоги майнового та немайнового характеру.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Водночас, під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на майно визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 01.01.2024 ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн).

Оскільки позовна заява містить вимоги майнового характеру (поділ нерухомого майна подружжя), тому вона підлягає оплаті судовим збором відповідно до вищевказаної норми.

Натомість, як слідує з матеріалів позовної заяви, в порушення вимог п.3 .ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивач, вказуючи ціну позову без зазначення будь-яких доказів щодо вартості спірного майна, не додав до позовної заяви документу на підтвердження сплати ним судового збору у встановленому законом розмірі відповідно до розміру заявлених позовних вимог.

Звертаючись з цією позовною заявою до суду, позивач підставою для звільнення від сплати судового збору зазначив положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та одночасно надав ксерокопію посвідчення сер. НОМЕР_1 від 28 березня 2016 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини 1 статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Таким чином, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Перевіряючи наявність підстав для звільнення позивача як учасника бойових дій від сплати судового збору за подання позовної заяви у цій справі, суд встановив, що спірні правовідносини виникли щодо визнанням права власності подружжя на спірне майно та його поділом між подружжям.

Отже, дана позовна заява не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому відсутні підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 в справі № 545/1149/17 та в подальшому застосована Верховним Судом у постанові від 19.10.2020 у справі №240/934/20.

Щодо посилання позивача на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року по справі №567/79/23, якою обґрунтовує поширення своїх пільг, як учасника бойових дій, на будь-які справи, пов`язані з захистом його прав, то слід зауважити, що така позиція не відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, і в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по цій же справі при вирішення питання можливого відступу від попередніх висновків Верховного Суду щодо застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже враховуючи, що вирішення спору в даній не стосується порушення прав позивача на соціальний захист, як учасника бойових дій, тому він не звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Відповідно до ч.2 ст.176 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи, що в суду відсутня можливість встановлення ціни позову на день подання позову (в матеріалах відсутні належні докази щодо підтвердження дійсної вартості спірного майна), суд вважає за необхідне попередньо визначити для позивача розмір судового збору за вимогою майнового характеру в сумі 4626,00грн (1% зазначеної позивачем орієнтовної ціни 578250 грн з урахуванням коефіцієнта пониження розміру ставки 0,8 при поданні позовної заяви в електронній формі, згідно вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви з вимогами майнового характеру в розмірі встановленому судом та надати відповідний підтверджуючий документ щодо цього.

При цьому, позивач не звільняється від обов`язку зазначити обставини з посиланням на докази щодо вартості спірного майна.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні:

отримувач коштів: ГУК у Вінн.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: