_____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/210/25
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

05.06.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі 947/20220/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Милимко Наталії Миколаївни, третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Ніна Вадимівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2025 року позивач через свого представника адвоката Смирнова Андрія Ігоровича, звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Милимко Наталії Миколаївни, третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Ніна Вадимівна, про визнання заповіту недійсним, а саме: визнати заповіт від 07 листопада 2011 року, посвідчений Милимко Наталією Миколаївною, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 5633, укладений від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - недійсним.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на наступне. 28 серпня 2024 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно та відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . Позивач є рідним онуком померлої - ОСОБА_2 та звернувся до приватного нотаріуса Борисової Н.В. з заявою про прийняття спадщини, однак через наявність заповіту не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину. Спадкову справу №73670087 було відкрито у приватного нотаріуса Борисової Н.В., що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (копія додається). У зв`язку з чим просить поновити строк. Вважає, що вище вказаний заповіт є недійсним виходячи з наступного.

Протягом тривалого часу позивач зі ОСОБА_2 перебував у тісному родинному зв`язку. Спадкодавець неодноразово висловлювала намір передати позивачу своє майно після смерті. Однак, лише після смерті спадкодавця, а саме 18.02.2025 року позивачу стало відомо, що у приватного нотаріуса Милимко Н.М. було складено заповіт від 07 листопада 2011 року, за яким все майно нібито заповідано відповідачу - ОСОБА_1 . Тому, вважаємо, що вище вказаний заповіт є недійсним виходячи з наступного. Позивач доводить, що вказаний заповіт він не визнає, через підпис, який у ньому міститься, оскільки підпис у ньому належить не спадкодавцеві, а був підроблений сторонньою особою. Зі зразками підпису ОСОБА_2 позивач добре знайом, а тому вважає останнє таким, що не є власноручним підписом ОСОБА_2 , через істотну відмінність за стилем, почерком, характером написання, що свідчить про його можливу підробку. Тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Одночасно з позовною заявою представник позивача адвокат Смирнов А.І. надав заяву про забезпечення позову, а саме: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якому нотаріусу, у тому числі ОСОБА_3 оформлювати та видавати свідоцтво(а) про право на спадщину будь-кому із спадкоємців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення даної справи судом.

Заявник у заяві посилається на те, що теперішній спадкоємець у разі отримання свідоцтва на спадщину може відчужити спірне майно та у разі ухвалення майбутнього рішення, відсутність спірного майна буде чинити перешкоди у його виконанні.

Отже невжиття заходів забезпечення позову на вищезазначене майно може утруднити або ж навіть зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, виходячи з того, що майно вже буде відчужене та переоформлене на користь третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно з ч. 1ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали заяви у межах вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступного.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовуютьКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечатьКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що дляКонвенції про захист прав людини і основоположних свободбуло б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення конституційного права особи на доступ до правосуддя, в аспектістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а оскільки позивачем доведене дійсне виникнення спору між сторонами, суд, оцінивши докази, застосовує заходи забезпечення позову.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що права заявника можуть бути захищені за допомогою вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-якому нотаріусу, у тому числі ОСОБА_3 оформлювати та видавати свідоцтво(а) про право на

спадщину будь-кому із спадкоємців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є співмірними з заявленими позивачем позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.149-150-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі 947/20220/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Милимко Наталії Миколаївни, третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Ніна Вадимівна, про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якому нотаріусу, у тому числі ОСОБА_3 оформлювати та видавати свідоцтво(а) про право на спадщину будь-кому із спадкоємців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити до Приватного нотаріуса Борисової Ніни Вадимівни ( АДРЕСА_2 ) для відома.

Обов`язок пред`явлення даної ухвали до виконання покласти на позивача або його представника ОСОБА_4 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Скриль Ю. А.