Справа № 581/349/25
Провадження № 2/581/254/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2025 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Липова Долина цивільну справу загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя

в с т а н о в и в:

Сутність заявленої до суду вимог

У травні 2025 року представник позивача, адвокат Маківський В.В. звернувся до суду із з позовом, який мотивувався тим, що 29 травня 2004 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, під час якого позивачка від відповідача народила двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02 червня 2017 року рішення Липоводолинського районного суду Сумської області шлюб між позивачкою і відповідачем розірвано. За період спільного проживання, 12 лютого 2016 року на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Лєрмонтова Н.М., сторонами придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності на ім`я відповідача. Зазначив, що після розлучення ОСОБА_2 продовжує користуватися спільним будинком, який був придбаний у шлюбі, є спільною сумісною власністю, і не визнає право позивачки на нього, тому його дії є протизаконними, а відтак позивачка вимушена звернутися до суду. Просив суд визнати житловий будинок та господарські споруди, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які були придбані на підставі договору купівлі продажу 12 лютого 2016 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку разом із господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку разом із господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача.

Позиція позивача, його представника, відповідача у даній справі

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином повідомлена.

Представник позивачки ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином повідомлений, подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, про розгляд справи за відсутності позивачки та за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , буду належним чином повідомлений про час та місце розгляду, до суду не з`явився, подавав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, про розгляд справи за його відсутності.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 07 травня 2025 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 червня 2025 року о 09 год 00 хв з викликом сторін. 03 червня 2025 року спір вирішено по суті, ухвалено рішення суду в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

Позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України, уроженка с. Козельне Недригайлівського району Сумської області, має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 (а.с.7-8,9).

Відповідач ОСОБА_2 з 18 лютого 2016 року має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 (а.с.27 зворотна сторона).

29 травня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, остання після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с.10).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 червня 2017 року розірвано укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб, який зареєстровано 29 травня 2004 року виконкомом Семенівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис №03. Зазначене судове рішення набрало законної сили 20 червня 2017 року (а.с.11-12).

За будівельно-технічними даними ломоволодіння садибного типу, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку літ. «А-1», побудованого в 1972 році, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., прибудови літ. «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «Г1», гаражу літ. «Д», навісу літ. «Е», сараю літ. «Ж», навісу літ. «З», навісу літ. «Й», душу літ. «К», погрібу літ. «П/г», погрібу літ. «П/г1», вбиральні літ. «У», огорожі літ. «№1-2» (а.с.22-25).

12 лютого 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, на піставі якого ОСОБА_8 (продавець) передала у власність, а ОСОБА_2 (покупець) прийняв у власність по даному договору житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продаж житлового будинку з господарськими спорудами та спорудами за домовленістю сторін вчинений за 47000 грн 00 коп, які продавець отримала від покупця повністю особисто до підписання цього договору, договір підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Н.М. Лермонтовою (а.с.34-35).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, 10 березня 2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м. літ. «А-1», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», навіс літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «Й», погріб літ. «П/г», вбиральня літ. «У», погріб літ. «П/г», душ літ. «К», огорожа літ. «№1-2», який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Відповідно до частин першої, шостої сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні відповідно до розміру внеску є його особистою приватною власністю.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Вказане також кореспондується з нормами ст. 368 ЦК України, відповідно до якої спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Висновки суду по суті заявленої вимоги

Із урахуванням установлених обставин справи та досліджених доказів, суд убачає виникнення між сторонами у даній справі спору з приводу поділу спільного майна колишнього подружжя у виді житлового будинку з господарськими спорудами, який придбано сторонами по справі у період перебування їх у шлюбі. Правовідносини, які виникли між сторонами спору, врегульовані нормами вищенаведених нормативних актів.

На думку суду, наведена вище конструкція норми статті 60 СК України підтверджує чинність презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка також діє у даному спорі. Також аналіз фактичних обставин справи щодо умов та порядку набуття права власності на спірне майно із застосуванням вищезазначених норм права формує у суду висновок про набуття житлового будинку та господарських споруд, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , статусу спільного сумісного нерухомого майна сторін у даній справі, оскільки ця річ була придбана та оформлена на ім`я відповідача у період перебування сторін спору у шлюбі, дійсного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із дітьми однією сім`єю, за спільні кошти подружжя та для використання його в інтересах їх спільної сім`ї (ці обставини сторонами спору визнаються, підтверджуються поданими ними процесуальними заявами).

Таким чином, аналізуючи норми закону та враховуючи, що придбаний сторонами в період шлюбу житловий будинок разом із господарськими спорудами є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, то суд дійшов висновку про необхідність його поділити між сторонами спору, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку разом із господарськими спорудами, та, змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт, на режим спільної часткової власності. Законних підстав для відступу від принципу рівності часток колишнього подружжя на спірну нерухомість судом не установлено.

Разом із цим, вимога позивача про визнання вищевказаної нерухомості із надвірними будівлями та спорудами спільною сумісною власністю не є процесуально необхідною та не є ефективним способом захисту права позивача у даному спорі, а тому в її задоволенні слід відмовити у повному обсязі, із урахуванням нижченаведеного.

При розгляді даної справи про поділ спільного сумісного нерухомого майна колишнього подружжя судом установлено обсяг та вартість спірної нерухомості, час його придбання з подальшим віднесенням цього об`єкту до спільної сумісної власності сторін по справі з огляду на застосовану презумпцію спільної сумісної власності колишнього подружжя на зазначене майно. У мотивувальній частині даного рішення суду підтверджена наявність режиму спільного сумісного майна щодо спірного житлового будинку з надвірними будівлями і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання зазначеного об`єкту додатково спільним сумісним майном колишнього подружжя та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту прав позивача за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна, про що судом постановляється рішення по суті даного спору. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у п.70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20).

Із урахуванням вищенаведених мотивів та установлених фактів суд уважає визнання позову відповідачем таким, що частково ґрунтується на законі, не порушує прав сторін по справі та третіх осіб й відповідно до норми ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає прийняттю судом в тій частині, яка не суперечить вимогам закону, із ухваленням рішення про часткове задоволення заявленого позову.

Розподіл судових витрат по справі

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141,142 ЦПК України, врахувавши факт визнання відповідачем позову до початку розгляду даної справи по суті та прийняття його судом в частині основної вимоги про поділ майна подружжя, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (605 грн 60 коп), сплаченого нею при поданні даного позову до суду, та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору (605 грн 60 коп), сплаченого нею при зверненні з позовом до суду. Документальні підтвердження інших судових судових витрат по справі відсутні.

Керуючись ст.2,4,12,13,81,89,141,142, 200, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

У порядку поділу спільного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м. літ. «А-1», з прибудовою літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», навіс літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «Й», погріб літ. «П/г», вбиральня літ. «У», погріб літ. «П/г», душ літ. «К», огорожа літ. «№1-2», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м. літ. «А-1», з прибудовою літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Г», гараж літ. «Д», навіс літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «Й», погріб літ. «П/г», вбиральня літ. «У», погріб літ. «П/г», душ літ. «К», огорожа літ. «№1-2», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого нею 02 травня 2025 року за платіжною інструкцією 0.0..1 у розмірі 1211 грн 20 коп, тобто в розмірі 605 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повернення частини судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 03 червня 2025 року.

Суддя Д. В. Бутенко