Справа № 346/4517/24
Провадження № 2/346/246/25
06 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді Сольського В.В.
за участі секретаря судового засідання Біди Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення батьківства,
Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом в якому зазначила, що вона є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ст. 135 СК України.
Кровним батьком її сина є ОСОБА_4 , з яким вона була знайома з самого дитинства і згодом між ними виникли близькі відносини.
В кінці листопада 2008 року вона зрозуміла, що вагітна, про що розповіла ОСОБА_4 . Після цього в травні 2009 року вони повінчалися, та відсвяткували весілля, однак шлюб не укладали.
Після вінчання вони проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство, після народження сина спільно займалися його вихованням. На хрещенні сина були їхні родичі та знайомі.
В подальшому у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями та у стані сп`яніння влаштовував сварки, поводився агресивно, нищив майно, відносини між ними погіршилися і вони припинили спільне проживання.
Незважаючи на це він продовжував визнавати себе батьком її сина ОСОБА_5 , спілкувався з ним, дарував подарунки на день народження. Відповідачка ОСОБА_2 також називала його своїм онуком та визнавала його.
31 травня 2022 року ОСОБА_4 захищаючи Україну в складі Збройних сил України під час ведення активних бойових дій на околицях міста Сєвєродонецьк Луганської області зник безвісти. В травні 2024 року його тіло ідентифіковано та встановлено дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті батька її син отримав право на призначення пенсії по втраті годувальника. Однак для оформлення вказаної допомоги необхідно подати документи, що підтверджують родинні відносини між сином та загиблим батьком.
Відповідачка після смерті сина перестала визнавати онука, та відмовилася надавати будь-які документи, що підтверджують загибель ОСОБА_4 , до того як отримає всю суму грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина.
Тому позивачка просить встановити факт батьківства ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини.
В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Волошанськ О.І. подала письмову заяву в якій позовні вимоги з вказаних підстав підтримала, розгляд справи просить проводити в її та позивачки відсутності.
Відповідачка в судове засіданні повторно не з`явилася, про розгляд спарви належно повідомлена судовими повістками, відзиву на позовну заяву не подала.
Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи.
Представник третьої особи Управління ПФУ в Івано-Франківській області в судове засідання також не з`явилася, подала письмові пояснення в яки щодо задоволення заяви не заперечила, розгляд справи просить проводити у відсутності представника.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч.10 ст.7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (ч.2 ст.18 СК України).
Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини).
Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 122 СК України права та обов`язки матері, батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленими статтями 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та статті 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Згідно абз.2 п.15 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.
У той же час процедура визнання батьківства встановлена ст.128 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку.
Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до частини першої ст. 135 СК України (а.с. 11).
В судовому засіданні позивачка стверджує, що біологічним батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , з яким вони проживали спільно без реєстрації шлюбу.
Вказане підтверджується сімейними фотографіями з вінчання позивачки з ОСОБА_4 , святкування весілля, та копією свідоцтва про вінчання (а.с. 12, 14-16).
Після народження сина сім`я проживала спільно, ОСОБА_4 визнавав сина та займався його вихованням.
Спільне сімейне життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не склалося та вони припинили відносини, однак останній продовжував спілкуватися з сином та визнавав його.
Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) № 62 від 04 квітня 2022 року молодший сержант ОСОБА_4 направлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 (а.с. 46).
Згідно копії витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії протокол № 2363 від 04 вересня 2024 року молодший сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується актом службового розслідування, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_2 , лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 виданим 17 січня 2024 року Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 21 травня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), смерть пов`язана із захистом батьківщини (а.с. 52, 48-51).
Так як ОСОБА_1 встановлює факт батьківства ОСОБА_4 по відношенні до сина ОСОБА_3 , з метою отримання пільг та призначення пенсії по втраті годувальника, а саме відповідачка відмовляється надавати документи, що підтверджують загибель ОСОБА_4 , та не визнає родинних відносин між покійним сином та ОСОБА_3 тож між сторонами є спір.
Підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).
Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.
Рішення про встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі Калачова проти Росії від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109-25/3023-БД від 11 березня 2025 року по проведенню судової біологічної експертизи експертною спеціальністю 9.5 «Молнекулярно-генетичні дослідження» між ДНК-профілем особи, генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа № 4424 (яким являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) (об`єкт № 2 у копії висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 06 березня 2024 року № СЕ-19/24/4895-БД) та ОСОБА_3 (об`єкт №2) є біологічна спорідненість. Особа генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа № 4424 (яким являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) (об`єкт № 2 у копії висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 06 березня 2024 року № СЕ-19/24/4895-БД), ймовірно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 (об`єкт № 2), біологічною матір`ю якого є ОСОБА_1 (об`єкт №1). Ймовірність походження ДНК-профілів від дитини ОСОБА_3 (об`єкт № 2), та біологічних батьків ОСОБА_1 (об`єкт № 1), та особи генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа № 4424 (яким являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) (об`єкт № 2 у копії висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 06 березня 2024 року № СЕ-19/24/4895-БД) становить не менше ніж 99,9999999% (а.с. 150-163).

За п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на оформлення ряду пільг, компенсацій і гарантій дитині військовослужбовця, загиблого під час виконання обов`язків військової служби, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991.

Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є письмові матеріали справи, підтверджується наявність сімейних зв`язків між позивачкою та ОСОБА_4 , який вважав себе батьком ОСОБА_3 , а вимога про встановлення факту батьківства підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 18, 121, 122, 125, 126, 128, 130, 134 СК України, ст.ст. ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця селища Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця селища Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Внести зміни до актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 33 складеного 05 серпня 2009 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, вказавши відомості про батька дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець селища Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, громадянин України.

Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, інд. 76018.

Суддя: Сольський В. В.