Справа № 161/5920/25 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/670/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

31.03.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вказаною заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт його вступу до Луцького культурно-освітнього училища на стаціонарну форму на навчання 01.09.1980 року та завершення навчання 26.12.1984 року з переривом на період проходження строкової військової служби з 11.05.1982 року по 15.05.1984 року.

Заяву мотивує тим, що з 01.09 1980 року він став навчатися стаціонарно у Луцькому культурно - освітньому училищі за спеціальністю клубний працівник. Однак, не закінчивши в повному об`ємі два курси денної форми навчання, його в травні 1982 року було призвано на строкову військову службу. З військової служби заявника було демобілізовано 15.05 1984 року. Після демобілізації він продовжив стаціонарно навчання у тодішньому Луцькому культурно-освітньому училищі. По закінченню повного курсу навчання, а саме в 1964 році заявник отримав диплом НОМЕР_1 .

Заявник стверджує, що в отриманому дипломі помилково значиться, що він в 1982 році вступив, а в 1984 році закінчив повний курс вказаного училища. Вступати на навчання в 1982 році зі слів заявника він не міг, так як весною 1982 року був призваний до лав Радянської Армії.

При його зверненні до адміністрації Волинського коледжу культури та мистецтв ім. І.Ф. Стравінського (нова теперішня назва училища) заявник отримав відповідь, що в силу втрати архівних документів йому не може бути надано підтвердження вступу на навчання саме у вересні 1981 року.

Зважаючи на те, що період навчання в училищі, зараховується до загального трудового стажу, а іншого шляху встановити період навчання заявника в тодішньому Луцькому культурно-освітньому училищі не видається за можливим заявник звернувся з даною заявою в порядку окремого провадження.

Ухвалою Луцького міськрайоного суду Волинської області від 03 квітня 2025 року у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 18 червня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про встановлення факту навчання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним та обґрунтованим.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з вимог заяви ОСОБА_1 просить встановити факт його вступу та закінчення Луцького культурно-освітнього училища , що фактично є фактом здобуття освіти та встановлення такого факту необхідне йому для зарахування періоду навчання до страхового стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту навчання для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів навчання не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту навчання не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що нормами ЦПК України не передбачено розгляд у порядку окремого провадження справ про встановлення факту навчання і законодавцем передбачено встановлення такого факту у позасудовому порядку, тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки заява про встановлення факту навчання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Доводи апелянта про те, що фактично у його заяві йдеться мова про помилкове зазначення в дипломі дати його вступу до навчального закладу, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та фактично вказують на те, що заявник не позбавлений можливості звернутися до навчального закладу, який є діючим, щодо некоректності внесення даних у диплом та їх усунення у передбачений законом спосіб та порядок.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі постановлено з додержанням норм процесуального права та з урахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: