КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 358/1944/24 Головуючий у суді І інстанції: Романенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Перебийніс Світлани Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

- за Договором позики № 76134177 в розмірі 38 000, 00 грн., з яких: - 9 500,00 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу; - 28 500,00 грн. - сума заборгованості за відсоткам;

- за Договором позики № 2868473 в розмірі 16 125,00 грн., з яких: - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1 125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; - 0,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; -10 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею;

- за Кредитним договором № 7449794 в розмірі 36 400,00 грн., з яких: - 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 26 400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами.

Всього просила стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 90525,00 грн та понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , уклавши договори позики та кредитний договір і отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, всупереч умов договорів порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

- за Договором позики № 76134177 в розмірі 38 000,00 грн, з яких: - 9 500,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу; - 28 500,00 грн - сума заборгованості за відсоткам;

- за Договором позики № 2868473 в розмірі 16 125,00 грн, з яких: - 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1 125,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; - 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; - 10 000,00 грн - сума заборгованості за пенею;

- за Кредитним договором № 7449794 в розмірі 36 400,00 грн, з яких: - 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 26 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами, а всього стягнуто заборгованість за договорами у загальному розмірі 90 525 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати - судовий збір у сумі 3 028 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Перебийніс С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що за умовами договору позики № 76134177 від 14 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було передбачено надання позики в розмірі 9 500,00 грн строком на 30 днів. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування позикою за вказаним договором за 30 днів (з 14 січня 2024 року по 12 лютого 2024 року), що виходячи із установлених у договорі процентних ставок, становить 7125,00 грн, а не 28 500,00 грн, як вказано в рішенні суду першої інстанції.

Крім того, представник апелянта вважає, що суд першої інстанції проігнорував приписи передбачені ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.

Пунктом 5 розділу І, який набрав чинності 24.12.2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому згідно з ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Звертаю увагу суду, що Договір позики № 76134177 від 14.01.2024 року, по якому позивач просить суд стягнути заборгованість по відсотках, укладений після введення відповідних змін до Закону України «Про споживче кредитування». А тому в даному спорі наявні підстави для обмеження розміру денної процентної ставки одним відсотком, так як вищевказаний договір укладенний після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

А тому, вважає, що по Договору позики № 76134177 від 14.01.2024 року нарахування позивачем 28 500,00 грн відсотків, виходячи із процентної ставки в день - 2,5% та за період більший, ніж 30 днів, є неправомірним. Натомість, розмір відсотків у день не повинен перевищувати 95,00 грн, що за період з 14.01.2024 року по 12.02.2024 року становить 2850,00 грн (95,00 грн х 30 днів).

По Кредитному договору № 2868473 від 03.05.2024 року позивачем також було неправильно нараховано розмір відсотків, які підлягають до стягнення. Зокрема, позивачем за період з 25.09.2024 року до 31.10.2024 року було нараховано 1125,00 грн відсотків виходячи із процентної ставки в день - 1,5% та за період більший, ніж 15 днів. Натомість, розмір відсотків у день не повинен перевищувати 50,00 грн, що за період з 03.05.2024 року по 18.05.2024 року становить 750,00 грн (50,00 грн х 15 днів).

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення 10 000 грн пені за невиконання умов договору позики № 2868473 від 03.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , представник апелянта зазначала, що суд першої інстанції не врахував пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а саме, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині наданого позивачем розрахунку заборгованості, представник апелянта вказувала, що матеріали справи не містять відомостей щодо посади вказаної особи, її повноважень на складання такого розрахунку та можливої відповідальності за помилково складений розрахунок.

Крім того зазначала, що наданий представником позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів ці розрахунки взагалі були здійснені.

Таким чином, на переконання представника апелянта, надані представником позивача розрахунки заборгованості не можна вважати допустимими доказами наявності заборгованості, оскільки такі розрахунки не є первинними документами. Крім того, дані розрахунки заборгованості суперечать нормам чинного законодавства, а тому не можуть бути прийнятими судом.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо відступлення прав вимоги за договором позики № 76134177 від 14.01.2024 року та договором позики № 2868473 від 03.05.2024 року, звертала увагу суду на те, що пункти 1 та 2 додаткової угоди № 29 від 20.06.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року взагалі не заповненні (містять пропуски), пункти 1, 2, 3 та 4 додаткової угоди № 37 від 25.09.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року взагалі не заповненні (містять пропуски). Акти прийому-передачі Реєстру Боржників № 25 від 20.06.2024 року та № 31 від 25.09.2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року теж містять пропуски (не вказана кількість боржників у Реєстрі, не вказана загальна сума заборгованості). Хоча, в нижньому правому куті аркуша (на якому знаходяться ці пункти) розташований напис: Згідно з оригіналом, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Москаленко М.С. 15.11.2024 року та поставлений відтиск печатки.

15 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Ясницької Наталії Олегівни, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами, то зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 76134177 від 14.01.2024 у розмірі 38 000,00 гривень; за Договором позики № 2868473 від 03.05.2024 у розмірі 16 125,00 гривень; за договором про надання споживчого кредиту №7449794 від 07.01.2024 у розмірі 36 400, 00 гривень.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за укладеними договорами на загальну суму 90 525,00 гривень.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 14 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №76134177. Відповідно до умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 9 500,00 грн, строком на 30 днів, з базовою процентною ставкою 2,5 %, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70 % річних, пенею 2,7% на день. Затверджено графік платежів, а також підписано паспорти споживчого кредиту (а.с.9-11).

Як підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, у ОСОБА_1 виникла кредитна заборгованість у розмірі - 38 000, 00 грн, з яких: 9 500, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.19).

Крім того, 03 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2868473. Відповідно до умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 5 000 грн, строком на 15 днів, зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,50 % в день, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70 % річних, пенею 2,7% на день (а.с.20-23).

Як підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, у ОСОБА_1 виникла кредитна заборгованість у розмірі - 16 125, 00 грн, з яких: 5 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1125,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 10 000,00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с.30).

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12-14).

28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Додаткову угоду №2 до Договору факторингу № 14/06/21 (а.с.15), а 27.06.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Додаткову угоду №29 до Договору факторингу № 14/06/21 (а.с.16).

Згідно із Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором позики № 76134177 у сумі 38 000,00 грн, з яких 9 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 500,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.18).

Згідно із Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором позики № 2868473 у сумі 16 125,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 125,00 грн сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 10 000,00 грн сума заборгованості за пенею (а.с.29).

Крім того між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем 07 січня 2024 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7449794, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит. Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 цього Договору, сума позики становить 10 000 грн, строк договору позики - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день. Затверджено графік платежів, а також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.36-43, 44, 45).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики № 7449794 від 07.01.2024, у ОСОБА_1 виникла кредитна заборгованість у розмірі - 36 400, 00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.51).

27.09.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна»» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 46-48).

Відповідно до реєстру боржників від 27.09.2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 400,00 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.50).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № № 76134177 від 14.01.2024, відповідачем порушено умови кредитного договору, у зв`язку з чим виник борг за період з 20.06.2024 року по 31.10.2024 року в розмірі 38 000,00 грн, з яких: 9 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28500,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № № 2868473 від 03.05.2024 року, відповідачем порушено умови кредитного договору, у зв`язку з чим за період з 25.09.2024 року по 31.10.2024 року виник борг в розмірі 16 125,00 грн, з яких: з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1125,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с 30).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором позики № 7449794 від 07.01.2024 року, відповідачем порушено умови договору позики, у зв`язку з чим за період з 27.09.2024 року по 31.10.2024 року виник борг в розмірі 36400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками, - 0,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 51).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику)грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду і якості. За договором позики позикодавець має право отримати від позичальника проценти в обумовленому договором розмір або на рівні облікової ставки НБУ (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 526, частини 1 статті 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до статті 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

В справі що розглядається, усі три договори підписані з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквенних символів, в кожному з договорів зазначено електронну адресу позичальника: ІНФОРМАЦІЯ_2, вказано номер телефону позичальника: НОМЕР_1 .

Отже, усі три договори, стягнення заборгованості за якими є предметом розгляду цієї справи, підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання ним цих договорів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори (договори позики) між первісними кредиторами та відповідачкою не були б укладеними.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та ряді інших, тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Зміст договорів свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в кожному з договорів вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів, а саме в договорі позики № 76134177 від 14.01.2024 року зазначено карту НОМЕР_2 , а в договорі позики № 2868473 від 03.05.2024 року, договір № 7449794 про надання споживчого кредиту від 07.01.2024 року вказано картку НОМЕР_3 .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність наявності кредитних правовідносин між первісними кредиторами та відповідачем.

Відтак суд першої інстанції вірно зробив висновок про те, що факт укладення кредитних договорів та виконання їх з боку кредитора є доведеним, проценти нараховані вірно.

Факт отримання коштів відповідачем не заперечується.

Разом з тим, стягуючи пеню у розмірі 10 000 грн за договором позики від 03.05.2024 року № 2868473, суд першої інстанції припустився помилки, оскільки пеня проводилась з травня 2024 року, тобто в період воєнного стану, що прямо суперечить пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, тому суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи апеляційної скарги в цій частині є обгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, дійсно сторони договору в пункті 2.3 обумовили сплату пені в розмірі 2,70% / день, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року року у справі № 910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23.

Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені, однак суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково стягнув на користь позивача пеню. Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність зменшення розміру суми відсотків за користування кредитом, враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким передбачено поступове зниження та обмеження ставки мікрокредитувальників на рівні 1% на кожен день, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023 набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Відповідно до частини 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, у межах розгляду цієї справи відповідачем зустрічних вимоги про визнання недійсними положень кредитних договорів у частині визначення розміру процентів за користування кредитом не заявлено, а доводи апеляційна скарга не містять посилань на порушення кредитором порядку обчислення розміру процентів, які б давали підстави для висновку, що умови договорів обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування», тобто є нікчемними.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що позивачем, на підтвердження своїх вимог, долучено копію витягу з Реєстру боржників та копію акту прийому-передачі Реєстру боржників без підписів та печаток уповноважених представників сторін договору, що не є належним та достовірним доказом у справі, оскільки стороною позивача долучено не весь реєстр боржників, а витяг із нього, який стосується боржника ОСОБА_1 за договором позики № 76134177 (а.с. 18), договором позики № 2868473 (а.с. 29) та кредитним договором № 7449794 (а.с. 50), який сформований та засвідчений представником позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані представником позивача розрахунки заборгованості не можна вважати допустимими доказами наявності заборгованості, оскільки такі розрахунки не є первинними документами, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на те, що надані позивачем розрахунки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору, об`єкт аналітичного обліку (контрагент) - ОСОБА_1 , період нарахування), вказані документи завірені печатками товариства та підписом представника позивача (а.с. 19, 30, 51).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 було неправомірно нараховано пеню у розмірі 10 000 грн за договором позики від 03.05.2024 року № 2868473, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» неправомірно, а тому слід відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі щодо укладення кредитних договорів та наявності заборгованості, проте неправильно визначив суму заборгованості та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за договорами у розмірі 90 525 грн.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості:

- за Договором позики № 76134177 в розмірі 38 000,00 грн, з яких: 9 500,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 28 500,00 грн - сума заборгованості за відсоткам;

- за Договором позики № 2868473 в розмірі 6125,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 125,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

- за Кредитним договором № 7449794 в розмірі 36 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

За наведених підстав, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс наступні витрати: 3028 грн судового збору за подання позовної заяви (а.с. 1), відповідач поніс судові витрати у виді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн (а.с. 86).

Позивачем було заявлено вимогу про стягнення 90 525 грн, до задоволення підлягає сума в розмірі 80 525 грн, що становить 88,95% (80525/90525 х 100). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2693,40 грн (3028 х 88,95%) понесених судових витрат, а з позивача на користь відповідача слід стягнути 501,89 грн (4542 х 11,05 %) понесених ним судових витрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням положень частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідача накористь позивача слід стягнути 2191,51 грн (2693,40 - 501,89).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду про задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Перебийніс Світлани Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

- за Договором позики № 76134177 в розмірі 38 000,00 грн, з яких: 9 500,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 28 500,00 грн - сума заборгованості за відсоткам;

- за Договором позики № 2868473 в розмірі 6125,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 125,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

- за Кредитним договором № 7449794 в розмірі 36 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2191 грн 51 коп. понесених ним судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «11» червня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов