Справа № 509/2005/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

судді Козирського Є.С.,

секретаря Лепешенкової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі заяви 13.09.2023року Відповідач звернувся із заявою про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Рішенням від 29.09.2023 року Відповідачу призначено дострокову пенсію за віком з урахуванням страхового стажу 32 роки 1 місяць з 11.07.2023. За результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що в долучених до пенсійної справи документах для врахування періоду навчання з 02.09.1985 по 25.06.1986 згідно диплому серії НОМЕР_1 підстави відсутні, оскільки в документі відсутні підписи голови екзаменаційної комісії та заступника директора училища по навчально-виробничій частині. Враховуючи зазначене, до страхового стажу був невірно врахований період навчання з 02.09.1985 по 25.06.1986 в результаті чого, Відповідачу неправильно було нараховано розмір пенсійної виплати. Пенсійну справу приведено у відповідність. Після з`ясування вищевказаних фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 17.06.2024 № 2483, відповідно до якого переплата пенсії яка виникла за період з 11.07.2023 по 31.05.2024 становить 1448,72грн. Так, Головним управлінням Відповідачу надіслано лист-повідомлення від 17.06.2024 №1500-0504-8/91568 про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 1448,72 грн. Грошові кошти повернуто не було, що і послугувало підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також в ході розгляду справи Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що під час його звернення до ПФУ, разом із заявою про нарахування пенсії ним були подані всі необхідні документи які вказали працівники закладу, про що свідчить копія заяви та розписка повідомлення. Після чого весь пакет документів перевірявся декілька разів в різних установах ПФУ, зробив відповідні розрахунки, йому стали нараховувати пенсійні виплати, які визначив ПФУ в Одеській області. Під час його перебування у відрядженні, його дружиною було отримано лист від Позивача з вказаними претензіями щодо диплому серії НОМЕР_1 про навчання з 02.09.1985 по 25.06.1986 р., який підписаний директором учбового закладу . З навчального закладу де він проходив навчання з 02.09.1985р. по 25.06.1986р., ним було отримано довідку від 28.05.2024р. завірену нинішнім директором закладу та закріплено круглою гербовою печаткою. Вказаний документ було предоставлено до ПФУ , де його запевнили, що все гаразд і не яких проблемних питань більше не має. Враховуючи викладене, просить застосувати ст. 1215 ЦК України, в зазначених позивачем обставинах його провина відсутня, вказані виплати були проведені пенсійним органом за власним нарахуванням.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком.

13.09.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком дострокової пенсії за віком відповідно до ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду звернення за екстериторіальним принципом рішенням від 29.09.2023 заявнику призначено дострокову пенсію за віком з урахуванням страхового стажу 32 роки 1 місяць з 11.07.2023.

За результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що в долучених до пенсійної справи документах для врахування періоду навчання з 02.09.1985 по 25.06.1986 згідно диплому серії НОМЕР_1 підстави відсутні, оскільки в документі відсутні підписи голови екзаменаційної комісії та заступника директора училища по навчально-виробничій частині.

Враховуючи зазначене, до страхового стажу був невірно врахований період навчання з 02.09.1985 по 25.06.1986 в результаті чого, Відповідачу неправильно було нараховано розмір пенсійної виплати.

Пенсійну справу приведено у відповідність.

Після з`ясування вищевказаних фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 17.06.2024 № 2483, відповідно до якого переплата пенсії яка виникла за період з 11.07.2023 по 31.05.2024 становить 1448,72грн.

Відповідно до приписів ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала

Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Таким чином, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії.

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою для правовідносин, суми пенсій, виплачені надміру, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Обов`язковою ознакою, необхідною для стягнення надміру виплаченої пенсії, по-перше є, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, зловживання з його боку або усвідомлення набувачем подання ним в органи пенсійного фонду недостовірних даних.

Доказів того, що переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера, чи відповідач допустив недобросовісну поведінку, позивач суду не надав.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Аналогічний висновок міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки та у справі «Гаші проти Хорватії».

Судом установлено, що після отримання звернення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо повернення надміру виплаченої пенсії у розмірі 1448,72грн, ОСОБА_1 отримав в Державному навчальному закладі «Одеське вище професійне училище автомобільного транспорту» довідку № 17 від 28.05.2024р. та відповідно до якої підтверджено, що останній наказом №46-к від 02.09.1985 року був зарахований в СПТУ-27 (нині Державний навчальний заклад «Одеське вище професійне училище автомобільного транспорту»). По закінчення навчання ОСОБА_1 11.06.1986 року отримав диплом НОМЕР_1 , наказ №17-к від 11.06.1986 року, за професією «машиніст погрузчиків автомобільних», про що в книгах наказів 1985-1986рр. про зарахування та відрахування є відповідні записи. Форма навчання - денна.

Вказана довідка була подана ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, проте останній її не прийняв.

Отже, надаючи вказану довіку про підтвердження періоду навчання з 02.09.1985 по 25.06.1986 згідно диплому серії НОМЕР_1 , відповідач підтвердив обставини, які були враховані органом пенсійного фонду при нарахуванні пенсії відповідачу. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для незарахування цього терміну навчання Відповідача в учбовому закладі до страхового стажу.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 (справа №910/1873/17) принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач не надав суду доказів неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії; нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача коштів, а тому правових підстав для задоволення позову згідно ст. 1212 ЦК України, суд не знаходить.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 49, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.06.2025 року.

Суддя: Є. С. Козирський