Справа № 699/228/25
Номер провадження № 2/699/319/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бабенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 ,

про встановлення факту проживання однією сім`єю,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю. Просить встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 понад п`ять років в період з 2014 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що позивач у період з 2014 року і до дня смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з останньою однією сім`єю, вів спільне господарство, був пов`язаний спільним побутом та мав спільний бюджет. ОСОБА_3 проживала із позивачем по сусідству, хворіла, догляд за нею здійснював її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 не мала інших близьких, які б могли здійснювати догляд за нею. Позивач стверджує, що після смерті чоловіка ОСОБА_3 саме він взяв на себе обов`язки по догляду за останньою, так як вона перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги та догляду. Для зручності щодо догляду вони стали проживати однією сім`єю. Після смерті ОСОБА_3 позивач у межах строку для прийняття спадщини звернувся до приватного нотаріуса Бедратої-Скляр Н.М. із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Позивач зазначає, що інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймали, відповідно він є її єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом, як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач посилається на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 йому потрібно для оформлення спадкових прав на її спадкове майно, до складу якого входить будинок у селищі Стеблів Звенигородського району Черкаської області, земельна ділянка під цим будинком та земельний пай на території Стеблівської селищної ради.

Ухвалою судді від 20.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни копію спадкової справи №307/2024 від 25.07.2024 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 23.06.2025 залучено сина спадкодавця ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя м. Севастополь тимчасово окупованої РФ території АР Крим, до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою суду від 30.04.2025 справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання з`явилися, позов підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду по електронній пошті із заявою про розгляд справи без участі його представника, відзиву не подав. У вказаній заяві відповідач зазначив, що факт спільного проживання заявника із померлою виконкому невідомий, покійна ОСОБА_3 перебувала на обліку комунальної установи Центр надання соціальних послуг Стеблівської селищної ради та отримувала соціальні послуги до дня смерті. Також повідомив про те, що у покійної є син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає на тимчасово окупованій РФ території АР Крим у м. Севастополі.

До цієї заяви відповідач додав повідомлення Комунальної установи Центр надання соціальних послуг Стеблівської селищної ради від 25.03.2025, адресоване Виконавчому комітету Стеблівської селищної ради, про перебування ОСОБА_3 на обліку як отримувач соціальної послуги вдома.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Так як відповідач подав указаний доказ не через систему "Електронний суд", не направив його копію іншим учасникам справи, то суд не бере до уваги цей доказ.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

За клопотанням позивача у судовому засіданнні допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Усі ці свідки надали пояснення, відповідно до яких позивач доводиться похресником померлій ОСОБА_3 . Остання хворіла і після смерті чоловіка у 2014 році залишилася проживати одиноко, потребувала сторонньої допомоги, оскільки мала хворі ноги і майже не ходила. Допомогу їй став надавати позивач. На той час позивач припинив спільне проживання зі своєю дружиною та переселився жити до ОСОБА_3 .

Усі свідки наполягали на тому, що позивач постійно з 2014 року і до смерті ОСОБА_3 проживав з нею однією сім`єю у будинку ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Зокрема свідок ОСОБА_7 пояснив, що позивач і ОСОБА_3 разом утримували свиней, курей, придбали телевізор. Свідок ОСОБА_6 стверджувала, що знає про те, що позивач і ОСОБА_3 спільно харчувалися, їжу готував позивач. Свідок ОСОБА_8 також пояснив, що після смерті ОСОБА_3 саме позивач поховав її та установив їй пам`ятник на цвинтарі.Сусідки померлої ОСОБА_3 - свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - повідомили, що регулярно, кілька разів на тиждень заходили провідати ОСОБА_3 . Повідомили про місце розташування кімнат у будинку останньої, а також про те, у якій кімнаті та з яким меблюванням постійно проживав ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , згідно з його паспортом НОМЕР_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 . Також він є особою із інвалідністю другої групи загального захворювання довічно, що підтверджується його пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Стеблів Звенигородського району Черкаської області у віці 83 роки померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 09.02.2024 Виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради.

У лікарському свідоцтві про смерть №11 , виданому 08.02.2024 зазначено, що ОСОБА_3 останні 19 років перед смертю хворіла.

Її чоловік ОСОБА_4 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 05.03.2014).

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою 26.11.2014, 06.12.2014 успадкувала житловий будинок по АДРЕСА_2 , земельну ділянку під цим будинком розміром 0,1134 га, земельну ділянку площею 2,1701 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Стеблівської селищної ради.

На підтвердження тих обставин, що позивач проживав разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, він надав суду:

- довідку Амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт. Стеблів КНП "Корсунь-Шевченківський центр ПМСД б/н від 14.08.2024, згідно з якою ОСОБА_1 піклувався про здоров`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , викликав до неї фельдшера, коли та хворіла та забезпечував придбання ліків та супровід у лікуванні ОСОБА_3 з 2015 року по день її смерті за адресою: АДРЕСА_2 ;

акт від 12.08.2024, складений за участю депутата Стеблівської селищної ради Сергія Калініченка, сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно з яким указані особи підтверджують той факт, що громадянин ОСОБА_1 проживав спільно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та вів спільне господарство з 2015 року по день її смерті.

З наданої на виконання ухвали суду від 20.02.2025 копії спадкової справи №307/2024, заведеної 07.02.2024 приватним нотаріусом Бедратою-Скляр Н.М. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що указана спадкова справа була заведена нотаріусом за заявою позивача про прийняття спадщини від 25.07.2024.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78105252 від 23.08.2024 ОСОБА_3 заповіту не залишала, спадкові договори не укладала.

Згідно з довідкою виконкому Стеблівської селищної ради №397 від 29.07.2024, наявною у спадковій справі, ОСОБА_3 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та постійно проживала по АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу від 22.08.2024 відповлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як відсутнє рішення суду про факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких норм законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

У своїй постанові від 26.01.2022 у справі № 165/2486/19 Верховний Суд виснував, що звернення до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення до відповідача вимог про право є належним способом захисту. Цивільне законодавство не містить норм, які зобов`язують позивача у спадкових справах разом із позовною вимогою про встановлення факту, пред`являти ще й вимогу про визнання права власності на спадкове майно.

Тому суд у цій справі виснує, що позивач обрав правильний спосіб захисту своїх прав.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України.

Факти, що мають юридичне значення, це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин, а саме з питанням спадкування.

Аналіз положень ст. 315 ЦПК України свідчить про те, що юридичний факт встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , оскільки такий факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право позивача на спадкування майна померлої.

Позивач подав позов, а не заяву в порядку окремого провадження через те, що існує спір про право. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.10.2024 у справі № 699/1352/24 заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду у звязку з наявністю спору про право.

Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи позивач належав до членів сім`ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на протязі не менше п`яти років до дня смерті останньої.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»)

Право на спадкування за законом осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, будучи вперше закріпленим ЦК України, разом з тим може поширюватись на відносини, які виникли у зв`язку з відкриттям спадщини до вступу в силу ЦК України.

При вирішенні питання про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю у будинку ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 з 2014 року до дня смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач у будинку ОСОБА_3 проживав без реєстрації, у вказаний період часу фактично позивач був зареєстрований за іншою адресою у цьому ж населеному пункті: по АДРЕСА_1 . Позивач і ОСОБА_3 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто відповідно до приписів ст. 1264 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом померлої ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку позивач прийняв. Приватний нотаріус Бедрата-Скляр Н.М. завела спадкову справу № 307/2024, але відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю документального підтвердження проживання позивача із спадкодавцем.

Суд погоджується з тим, що юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини. Тому позивачу для реалізації його прав спадкоємця після смерті ОСОБА_3 необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років, а саме з 2014 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки можливість успадкувати майно після смерті спадкодавця, встановлення цього факту пов`язане з вирішенням спору про право, а тому даний факт підлягає встановленню у позовному провадженні.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 понад п`ять років в період з 2014 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: Виконавчий комітет Стеблівської селищної ради, , адреса місцезнаходження - вул. Партизанська, 4, селище Стеблів, Звенигородський район, Черкаська область, інші дані суду не відомі.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель м. Севастополь тимчасово окупованої території АР Крим, інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.