РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 712/13336/24

номер провадження 2/712/844/25

18.06.2025 м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Шевченко О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Руднічука Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулось АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК» (далі позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.08.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір №2150489-022 про надання кредиту готівкою на власні потреби. Відповідно до договору позичальнику було надано кредит в розмірі 120 000 грн 00 коп., строк кредитування 48 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 4,9%. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував внаслідок чого станом на 17.10.2024 загальна заборгованість перед позивачем становить 196 774 грн 22 коп., а саме: 101 327 грн 43 коп. заборгованість по тілу кредиту, 95 446 грн 79 коп. заборгованість по процентах та комісії.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження у цивільній справі на 30 днів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог 17.02.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що заборгованість за комісією не підлягає стягненню з відповідача, а вже сплачена сума комісії 46 430 грн 88 коп. має бути зарахована у рахунок погашення тіла кредиту, який має бути у судовому порядку зменшене на дану суму. Зокрема, відповідач вважає, що умови договору кредиту щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати за обслуговування кредиту, тобто комісії є нікчемним, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 та постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Відповідач вказує, що враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11 частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, відповідач вважає, що нарахована заборгованість складає: 101 327 грн 43 коп. по тілу кредиту та 7 грн 86 коп. по відсотках, а всього 101 335 грн 29 коп., яка підлягає зменшенню на фактично отриману банком суму незаконно нарахованої комісії у сумі 46 430 грн 88 коп., а тому реальний розмір заборгованості відповідача, що ним визнається становить 54 904 грн 41 коп.

Ухвалою суду від 28.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання з розгляду справи по суті представник позивача не прибув, згідно з прохальною частиною позовної заяви просить здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, вказали, що комісія позивачем нарахована протиправно, так як позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що 09.08.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір №2150489-022 (далі договір) на підставі заяви-договору про надання споживчого кредиту №2150489-022.

Згідно з пунктами 1.2.2, 1.2.3, 1.2.4 договору загальна сума кредиту становить 125 880 грн 00 коп., комісія за надання кредиту 4,9%, що становить 5 880 грн 00 коп., сума кредиту без комісії 120 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 1.2.6 договору строк кредиту становить 48 місяців.

Пунктами 1.2.9 та 1.4 договору передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 0,01% річних, комісія за обслуговування кредиту 4,9% щомісячно.

Крім того, позивачем надано графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №2150489-002 від 09.08.2021 та паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна Готівка Максимум». Зазначені документи підписані відповідачем власноручним підписом.

Перерахування позивачем кредитних коштів та часткове погашення ОСОБА_1 заборгованості підтверджується наданими позивачем виписками по особовому рахунку за період з 09.08.2021 по 17.10.2024.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17.10.2024 становить 196 774 грн 22 коп., а саме: 101 327 грн 43 коп. заборгованість по тілу кредиту, 10 грн 91 коп. заборгованість по відсотках, 95 435 грн 88 коп. заборгованість по комісії.

25 липня 2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» було направлено відповідачу повідомлення-вимогу №168421/70 про дострокове повернення кредиту за кредитним договором №2150489-022 від 09.08.2021. Позивач у даній вимозі повідомив відповідачу розмір боргу, попередив про необхідність його повернення, протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги, та попередив про подання позову до суду в разі невиконання даної вимоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Усупереч умовам кредитних договорів відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому суд дійшов висновку про правомірне нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами.

Суд звертає увагу на те, що умови договору до нього є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.

Відповідно до частини 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Згідно з пунктом 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювального у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Доводи відповідача про неправомірне нарахування позивачем комісії за користування кредитними коштами спростовуються умовами договору, зокрема пункт 1.4. заяви-договору про надання споживчого кредиту №2150489-022 від 09.08.2021. передбачає нарахування комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4,9%, яка нараховується щомісячно.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21 (провадження № 61-17842св21) дійшов висновку про те, що оскільки Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за розрахунково-касове обслуговування, то умови, кредитним договором, в частині нарахування такої комісії не є нікчемними, а отже, розглядаються з точи зору права як такі, що юридично мали місце і створили правові наслідки для сторін правочину. Тому за відсутності рішення суду про визнання правочину чи його окремих частин недійсними діє презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), тобто всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені зобов`язання, в тому числі і обов`язок позичальника сплачувати комісію підлягали виконанню.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості за комісією.

Такий висновок, також, відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Усупереч умовам кредитних договорів відповідач свої зобов`язання не виконав.

Станом на 17.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 196 774 грн 22 коп., з яких: 101 327 грн 43 коп. заборгованість по тілу кредиту; 95 446 грн 79 коп. заборгованість за процентами та комісією.

При цьому, суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплачений АТ «ТАСКОМБАНК» судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 141, 200, 206, 264, 265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» заборгованість за заявою-договором №2150489-022 про надання кредиту готівкою на власні потреби від 09.08.2021 станом на 17.10.2024 у сумі 196 774 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот сімдесят чотири) грн 22 коп., з яких: 101 327 (сто одна тисяча триста двадцять сім) грн 43 коп. - основного боргу, 95 446 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста сорок шість) грн 79 коп. заборгованість по процентах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська