Справа № 544/834/25
пров. № 2/544/385/2025
Номер рядка звіту 75
РІШЕННЯ

іменем України

18 червня 2025 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЧЕР» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що вона з 10.01.2023 по 28.02.2025 працювала на посаді оператора заправних станцій 3 розряду АЗС №30 в ТОВ «ІНЧЕР». Адміністрація підприємства нерегулярно виплачувала працівникам заробітну плату, у зв`язку з чим підприємство їй заборгувало заробітну плату. Заборгованість з заробітної плати за період з листопада 2024 року по лютий 2025 року складає 50424,30грн, яку вона і просить стягнути з відповідача на свою користь. Також уважає, що відповідно до ст..117 КЗпП України відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

У судове засідання позивачка не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи в її відсутність. Крім іншого в своїй заяві зазначила, що 09.05.2025 ТОВ «ІНЧЕР» виплатило їй заборгованість із заробітної плати за період з листопада 2024 року по січень 2025 року в сумі 19661,74грн, проте заборгованість по зарплаті за лютий 2025 року в сумі 10679,44грн їй не виплачена дотепер, тому вона просить її стягнути на свою користь, а також просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин суд уважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказах.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, уважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 10 січня 2023 року по 28 лютого 2025 року працювала на посаді оператора заправних станцій 3 розряду АЗС в ТОВ «ІНЧЕР», що підтверджено копією трудової книжки (а.с.10-16).

За час роботи відповідач нерегулярно виплачував заробітну плату ОСОБА_1 , в результаті чого утворилася заборгованість за листопад 2024 лютий 2025 року в сумі 53424,30грн (нарахована), 33296,18грн (до виплати).

09 травня 2025 року ТОВ «ІНЧЕР» виплатило позивачці заборгованість із заробітної плати за період листопад 2024 січень 2025 року, залишилась невиплаченою заробітна плата за лютий 2025 року в сумі 16661,07грн (нарахована), з них до виплати 10679,44грн, що підтверджено довідкою ТОВ «ІНЧЕР» та відомостями про виплату заробітної плати №№56, 57, 60, 61, 62, 64, 66 від 09.05.2025.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що сторони по справі перебували у трудових правовідносинах, тому спір між сторонами регулюється трудовим законодавством.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Враховуючи те, що ні в день звільнення, ні на дату ухвалення даного рішення відповідач не виплатив позивачці всі суми, що належать їй від підприємства, як передбачено ч.1 ст.116 КЗпП, тому вимоги позивачки про стягнення на її користь заборгованості із заробітної плати є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки належить стягнути заборгованість із заробітної плати за лютий 2025 року в сумі 16661,07грн, оскільки саме такий розмір заборгованості по заробітній платі відповідач заборгував позивачці на дату ухвалення рішення.

При цьому будь-яких доказів на доведення тих обставин, що невиплата заробітної плати сталась не з вини роботодавця, відповідачем суду не надано.

Оскільки суд дійшов висновку, що у даній справі встановлено порушення прав позивачки на отримання в день звільненнявсіх сум, що належать їй від підприємства, то це є наслідком застосування положень ст.117 КЗпП, тобто стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Перевіряючи наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивачка звільнилась з роботи 28.02.2025, частину належних їй при звільненні виплат вона отримала лише 09.05.2025, а нарахована за лютий 2025 року заробітна плата так і залишилась не виплаченою дотепер. Отже, з наведеного вбачається порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні позивачки.

Середній заробіток працівника розраховується відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 року № 100.

На виконання ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 28.04.2025 відповідачем надана довідка №299 від 12.05.2025 про середню заробітну плату ОСОБА_1 , де зазначена середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 у розмірі 71,55грн.

З огляду на це середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 буде складати 572,40грн з розрахунку: 71,55грн (середньогодинна заробітна плата) х 8год (кількість робочих годин у дні) = 572,40грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою відповідачем усіх належних позивачці при звільненні сум, а також їх невиплатою на дату ухвалення рішення у даній справі, роботодавець зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.03.2025 (з наступного дня за датою звільнення ) по 18.06.2025 включно (по дату ухвалення рішення у даній справі), що в межах шестимісячного строку, передбаченого ст..117 КЗпП.

Загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, становить 44647,20грн: 572,40грн (середньоденна заробітна плата) х 78 робочих днів (21 день у березні 2025 року, 22 дня у квітні 2025 року, 22 дні у травні 2025 року, 13 днів у червні 2025 року) = 44647,20грн.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору. Суми нарахованої заробітної плати за підсумками роботи за певний період враховуються … без виключення сум відрахування на податки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 в справі №9901/407/19 вказано, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.

На підставі викладеного суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість із заробітної плати в сумі 16661,07грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 44647,20грн, що вказані без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати, то із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 400,20грн пропорційно до задоволених вимог (задоволено 16661,07грн х ставка судового збору 1211,20грн / було заявлено до стягнення 50424,30грн).

Також згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1211,20грн за вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць (п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України).

Керуючись ст.2-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 352, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЧЕР» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЧЕР» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 16661 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 07 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2025 по 18.06.2025 включно у сумі 44647 (сорок чотири тисячі шістсот сорок сім) гривень 20 копійок, що вказані без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЧЕР» на користь держави судовий збір у сумі 1611 (одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 24.06.2025.

Дані позивачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНЧЕР», , місце знаходження: м.Кременчук, вул..Халаменюка, 8, офіс 526.

Суддя Н.В.Нагорна