Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/1/25

Номер провадження 2/704/221/25

12 червня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі: головуючої судді Москаленко І.В., за участю секретаря Рябошапки Н.В. позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представниці третьої особияка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ служби у справах дітей Тальнівської міської ради, - Кравчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тальному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ служби у справах дітей Тальнівської міської ради,

про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 21.08.2005 року перебував у шлюбі із відповідачкою. У шлюбі у них народилися діти: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час вже повнолітня, та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25.08.2020 року на підставі рішення суду шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей та залишено дітей проживати з батьком ОСОБА_1 . Мати життям неповнолітньої доньки ОСОБА_3 не цікавиться, не піклується про неї, фінансово не допомагає в її утриманні, має заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи зазначені обставини просить позбавити відповідачку батьківських прав.

Ухвалою суду від 10.01.2025 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

19.02.2025 року ухвалою суду залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійнихвимог щодо предмета спору: відділ служби у справах дітей Тальнівської міської ради.

13.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просить їх задовільнити. Додатково позивач зазначив, що відповідачка в 2019 році поїхала на роботу в м.Херсон, діти залишились проживати з ним, згодом ОСОБА_2 подала до суду позов про розірвання шлюбу. Також зазначив, що однією з причин, по якій він звернувся до суду з даним позовом є те, що у випадку його призову на військову службу за мобілізацією дитина залишиться без батьківського піклування.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Пояснила суду, що матеріально допомагала донці ОСОБА_3 , в силу своїх можливостей, оскільки має на утриманні ще двох малолітніх дітей , надала до суду копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та повідомила що ніде не працює, так як здійснює догляд за малолітніми дітьми. Зазначила, що неодноразово перераховувала кошти в розмірі 500 грн. та 200 грн. на банківську картку доньки. На даний час одружена, спільно з чоловіком придбали будинок, за який виплачують кошти. Ствердила, що в будинку є всі необхідні умови для дітей, в тому числі і для доньки ОСОБА_3 . З донькою вона намагається налагодити спілкування. Повідомила, що донька ОСОБА_3 неодноразово відвідувала її будинок за місцем проживання. Просить суд не позбавляти її батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділу служби у справах дітей Тальнівської міської ради Кравчук Н.В. в судовому засіданні висловилась про задоволення позовних вимог. Повідомила, що вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки остання не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не дбає про її життя і здоров`я. Повідомила суд, що ОСОБА_2 не з`явилася на засідання виконавчого комітету на якому розглядалась заява позивача про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , хоча була завчасно повідомлена. Проте в судових дебатах Кравчук Н.В. свою думку змінила та зазначила, що щодо задоволення позову покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду (їх представників), вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до такого висновку .

Судом об`єктивно встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.17).

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.06.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено місце проживання дітей з батьком (а.с.29-32).

Згідно довідки, виданої директором ДНЗ «Уманський професійний аграрний ліцей», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ДНЗ «Уманський професійний аграрний ліцей» з 01.09.2024 року за професією «Кухар, бармен» (а.с.27).

Відповідно до характеристики, складеної директором В.Геруном та класним керівником ОСОБА_13 ДНЗ «Уманський професійний аграрний ліцей» стосовно ОСОБА_3 , вона зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна та уважна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня. Бере активну участь у житті ліцею (а.с.26).

Згідно характеристики від 13.11.2024 року №270, що видана ТОВ «Урочище Журавське», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює електрозварником ручного зварювання, зарекомендував себе як зразковий працівник, за характером спокійний та врівноважений, скарг зі сторони колег та керівного складу на нього не надходило. Самостійно виховує неповнолітню доньку ОСОБА_3 . Турботливий та уважний батько (а.с.18).

Згідно довідки про доходи за період з січня 2024 року по серпень 2024 року загальна сума доходу становить 60252 грн. 17 коп. (а.с.19)

З довідки №207/03 від 24.09.2024 року що видана виконавчим комітетом Тальнівської міської ради гр. ОСОБА_1 , до складу його сім`ї входить донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Згідно довідок, виданих Тальнівським відділом державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області від 26.06.2024 р. №41 та 09.10.2024 року №71 ОСОБА_1 не отримував аліментних платежів від ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 за період з 21.02.2023 року по 09.10.2024 року та з 01.01.2024 р. по 28.06.2024 року ( а.с.22-23).

Згідно довідки-розрахунку по заборгованих аліментних платежах по боржнику ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, виданої Тальнівським відділом державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області від 21.02.2023 р. №2708, сума боргу станом на 21.02.2023 року становить 115680 грн. (а.с.20)

Згідно акту обстеження умов проживання від 24.09.2024 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Тальнівської міської ради, для виховання і розвитку дитини ОСОБА_3 створені належні умови, дитина проживає з батьком - ОСОБА_1 стосунки в сім`ї доброзичливі. Мати ОСОБА_2 проживає окремо, не приймає участі у вихованні дитини (а.с28).

Органом опіки та піклування виконавчим комітетом Тальнівської міської ради надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 16.12.2024 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 . В обґрунтуванні зазначено, що виконавчий комітет Тальнівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом була заслухана думка дитини ОСОБА_3 , яка суду повідомила, що з мамою не проживає із грудня 2019 року та бажає, щоб її позбавили батьківських прав, оскільки вона не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неї, а саме мати з нею не спілкується, не дбає про неї. Зазначила, що не хоче відновлювати спілкування із мамою, вважає, що оскільки мати розірвала стосунки з батьком і народила двох доньок від іншого чоловіка, то має опікуватися ними, а не нею. Підтвердила, що кілька раз мати перераховувала їй незначні суми коштів на її банківську картку та періодично дзвонила з проханнями відвідати бабусю. Стосовно відвідування матері за місцем її проживання зазначила, що приходила виключно до бабусі, яка проживає разом з ОСОБА_2 .

Крім того, судом були заслухані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що є старшою донькою позивача та відповідачки, і неповнолітня ОСОБА_3 є її рідною сестрою. Ствердила, що в дитинстві за ОСОБА_3 доглядала бабуся, зі сторони батька, та вона, як старша сестра. Мати часто була відсутня вдома, зловживала алкогольними напоями. З 2019 року мати поїхала на роботу в м. Херсон, а згодом звернулася до суду про розірвання шлюбу з батьком. З 2019 року вони проживали тільки з батьком, на даний час вона одружена і проживає окремо, а неповнолітня ОСОБА_3 і надалі проживає з позивачем. Підтвердила, що мати кілька разів перераховувала ОСОБА_3 по 200 грн. та один раз купувала одяг для сестри.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що є рідною сестрою відповідачки та їй відомо, що ОСОБА_3 виховує та утримує батько, мати не бере участі у житті дитини. ОСОБА_2 надає кошти періодично, коли має таку можливість. Також зазначила, що їй відомо, що у 2019 році ОСОБА_2 залишила сім`ю та з того часу не спілкується з дитиною.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

В силу статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Із положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, пункт 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Заслухавши вступне учасників справи, з`ясувавши думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час зареєстроване місце проживання дитини збігається із зареєстрованим місцем проживання її батька. Зі слів позивача ОСОБА_2 з 2019 року виїхала в місто Херсон, з того часу не спілкується із ним та донькою ОСОБА_3 , не піклується про її розвиток та матеріальне забезпечення.

Самі лише доводи позивача про те, що відповідачка не піклується про доньку, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення її батьківських прав.

Також суд зазначає, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, за умови відсутності обґрунтованих підстав, з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації не відповідає засадам добросовісності дій учасників цивільних правовідносин.

В той же час, в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомила, що періодично перераховує кошти на банківську картку доньки, і даний факт підтвердила як донька ОСОБА_3 так і свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також не спростовані покази позивачки щодо намагання відновити спілкування з донькою.

У матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідачки щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки, в тому числі по її утриманню, тобто, відсутні докази того, що відповідачка свідомо, систематично не виконує свої батьківські обов`язки. Натомість відповідачкою надані копії свідоцтв про народження дітей: доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за якими вона на даний час здійснює догляд (а.с. 101,102).

Окрім цього, позивач не обґрунтував в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 батьківських прав та не надав беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні доньки, умисне і свідоме нехтування обов`язками матері.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що у цій справі державні органи взагалі не розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством (соціальний супровід, попередження про недопущення неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків, тощо), а розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 без участі відповідачки, ухвалили рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно доньки.

А тому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тальнівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам неповнолітньої дитини на можливість збереження сімейних зв`язків з матір`ю, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав.

Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, в даному випадку суд не може ухвалити рішення опираючись лише на думку малолітньої дитини, оскільки матеріали справи інших доказів свідомого умисного систематичного нехтування відповідачкою своїми обов`язками по відношенню до доньки не містять. За вищевказаних обставин, висловлена в судовому засіданні думка неповнолітньої ОСОБА_3 про доцільність позбавлення її матері батьківських прав оцінюється судом як така, що не відповідає її інтересам, а висловлена під впливом певних зовнішніх факторів (зокрема висловленої думки його батька щодо даного питання), яким вона в силу неповнолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Врахувавши конкретні обставини справи, інтереси дитини, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав. На переконання суду, за обставин встановлених судом, позбавлення батьківських прав матері не призведе до безумовного покращення життя неповнолітньої доньки. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітньої доньки і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду слід залишити за останнім.

На підставі ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Тальнівської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Відділ служби у справах дітей Тальнівської міської ради, , місцезнаходження: 20401, вул. Соборна, 28, м. Тальне, Звенигородський район, Черкаська область.

Суддя І.В. Москаленко