24.06.2025 Єдиний унікальний № 358/102/25
провадження № 2-ві/371/1/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 358/102/25

Провадження № 2-ві/371/1/25

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Поліщука Андрія Сергійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням обов?язків,

У С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Поліщука А.С. від 28 березня 2025 року позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням обов?язків залишено без руху, встановлено термін для усунення недоліків протягом п?яти днів з дня вручення ухвали.

07 липня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву на усунення недоліків, до якої долучив заяву від 05 травня 2025 року про відвід судді Поліщука А.С. від участі у розгляді справи ЄУН 358/102/25.

Заявляючи відвід, позивач послався на наявність обставини, що викликають сумнів в неупередженості і об?єктивності судді Поліщука А.С.

Зокрема вказав у заяві, що суддя Поліщук А.С. вже розглядав справи за його позовом № 2-917/11 і № 358/1501/15-ц, у яких він прийняв рішення з грубим порушенням законів та Конституції України. При розгляді цих справ суддя Поліщук А.С. умисно підмінив його вимоги і розглядав справи не як за виключними обставинами, а посилаючись на юридичну необізнаність його вимог, розглядав їх за нововиявленими обставинами, які він не заявляв. У результаті незаконних, на думку заявника, рішень він був позбавлений конституційного права не тільки на спадщину, а і на обов?язкову частку у спадщині, як непрацездатна особа, згідно зі статтею 535 ЦК УРСР. Це свідчить про кримінальне правопорушення, оскільки суддя не має повноважень позбавити позивача його конституційного права на обов?язкову частку у спадщині.

Також зазначив, що суддя Поліщук А.С. при розгляді справи ЄУН 371/1017/24 незаконно зазначив сплату судового збору у сумі 3000,00 грн, хоча згідно з законом про судовий збір за розгляд справи про відшкодування шкоди, заподіяної неналежним виконанням судді своїх службових особв?язків, судовий збір не сплачується.

Вважає, що суддя Поліщук А.С. всупереч присязі судді керується шахрайськими прийомами і обманом позивачів, що свідчить про відсутність у нього понять про честь і порядність судді, верховенство права і завдань цивільного судочинства.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області у складі судді Поліщука А.С. від 02 червня 2025 року суддя Поліщук А.С. визнав необґрунтованою заяву позивача про його відвід від розгляду справи та передав заяву для визначення судді по її розгляду в порядку, передбаченому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями заяву передано на розгляд судді Капшук Л.О.

За правилами частин 2, 3, 5 статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

На підставі частин 7 та 8 статті 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Питання про відвід судді суд вирішив без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В матеріалах справи ЄУН 358/102/25, які були передані разом з заявою про відвід судді, наявна ухвала судді Поліщука А.С. про залишення позовної заяви без руху від 28 березня 2025 року. Ухвала про відкриття провадження у справі суддею Поліщуком А.С. до подання позивачем заяви про його відвід не постановлялася.

До вирішення суддею заяви про відвід цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов?язаних із подальшим процесуальним рухом справи, оскільки до вирішення заяви про відвід такий суддя не відповідає вимогам «незалежного та неупередженого суду, встановленого законом» й, відповідно, не може вирішувати жодне процесуальне питання, крім вирішення заявленого відводу.

За правилами частини 1 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суддя Поліщук А.С. вважає заявлений йому відвід необґрунтованим. Мотиви визнання заяви про відвід необґрунтованою суддя Поліщук А.С. в ухвалі не навів.

Дослідивши подану позивачем заяву про відвід судді Поліщука А.С., ухвалу судді Миронівського районного суду Київської області Поліщука А.С. від 02 червня 2025 року, суд дійшов висновку, що заява позивача про відвід судді Поліщука А.С. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 ЦПК України.

Зокрема, за змістом частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 2 4 даної статті визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У заяві про відвід судді Поліщука А.С. позивач зазначив про наявність інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості і об?єктивності судді.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Суддя зобов?язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства (частина 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Таке положення закріплене в статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням ХІ (черговим) з?їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Відповідно до приписів пунктів 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню на підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб?єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб?єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об?єктивного критерію, тобто з?ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об?єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»,).

В пункті 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб?єктивним та об?єктивним критеріями. Відповідно до суб?єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об?єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, його використання залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Позивач, обґрунтовуючи заяву про відвід, вказав, що він не довіряє судді Поліщуку А.С. розглядати зазначену справу, оскільки вказаним суддею у справах № 2-917/11 і № 358/1501/15-ц, в яких Денисенко А.П. брав участь, ухвалювалися рішення, які він вважає незаконними.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку обставинам, які позивач зазначив як підставу для відводу судді Поліщука А.С., суд враховує, що достовірних доказів наведених у заяві про відвід судді обставин суду не надано. До заяви про відвід на підтвердження викладених у ній обставин жодного доказу позивач не долучив.

Суддя не може враховувати для задоволення відводу виключно обставини бачення судового процесу учасником справи та його незгоду з процесуальними рішеннями судді і при цьому не враховувати, що безпідставне задоволення відводу призведе до затягування розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Належним способом захисту своїх прав, передбаченим для учасників справи у випадку незгоди із процесуальним рішенням судді, є оскарження судових рішень у визначеному законодавством порядку.

Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Тож, наведені позивачем обставини, якими він обґрунтував заяву про відвід судді, не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для висновку про наявність визначеної пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передумови для відводу судді Поліщука А.С.

Інших об?єктивних та достовірно встановлених фактів, що свідчать про те, що суддя Поліщук А.С. під час розгляду цієї справи чи при будь яких інших обставинах вчинив будь які дії чи бездіяльність, які дають підстави для висновків про наявність ознак упередженості, необ?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, чи ознак прямої або опосередкованої заінтересованості судді у результатах розгляду цієї справи, позивач не навів.

Позивач не вказав на конкретні об?єктивні зовнішні ознаки поведінки судді Поліщука А.С. під час розгляду справи та вчинення ним будь яких процесуальних дій, які б стали підставою для припущень щодо його необ?єктивності чи упередженості.

Також суд враховує, що з предмета розгляду цієї справи не вбачається будь-який взаємозв?язок чи будь-яка залежність, які б прямо чи опосередковано вказували на необ?єктивність чи упередженість судді Поліщука А.С. під час розгляду справи або його заінтересованість у результатах розгляду справи.

Наведені позивачем обставини, якими він обґрунтував заяву про відвід судді, не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для висновку про наявність визначених пунктами 3,5 частини1 статті 36 ЦПК України передумов для відводу судді Поліщука А.С.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заявленого позивачем ОСОБА_1 відводу судді Поліщука Андрія Сергійовича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.О. Капшук