Справа № 128/4755/24
Провадження № 22-ц/801/1246/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокуСправа № 128/4755/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

заявниця (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 ,

заінтересована особа Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Мотилюком Олексієм Вільямовичем, на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Васильєвої Т. Ю. м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мотилюка О. В. звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України.

Заява мотивована тим, що вона є дочкою ОСОБА_4 , її батько був мобілізований у 2022 році та з січня 2023 року перебував у складі Збройних Сил України, військова частина НОМЕР_1 . На момент мобілізації батька ОСОБА_1 була неповнолітньою, досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом № 163 від 06 червня 2023 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 був призначений старшим навідником 2 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання поблизу с. Андріївка, Бахмутського району, Донецької області. Отримати свідоцтво про смерть батька заявник не має можливості з об`єктивних причин, не має можливості реалізувати свої спадкові права, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька та припинити тривалий період правової та психологічної невизначеності щодо смерті батька та його статусу.

Щодо обставин загибелі батька їй відомо, що старший навідник ОСОБА_4 не повернувся з позиції 18 серпня 2023 року, неймовірними зусиллями вночі його тіло було винесено товаришами із позиції разом з тілами деяких інших загиблих військовослужбовців до села (на іншу позицію). Евакуювати тіла далі об`єктивної можливості не було. Інтенсивні обстріли продовжувались. Населений пункт невдовзі був залишений повністю. Тіла загиблих, у тому числі і ОСОБА_4 , були вимушено залишені у селі. Згодом Н. О. її матері ОСОБА_2 передали деякі особисті речі чоловіка, які вдалося врятувати. Наразі с. Авдіївка та с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області не підконтрольні Збройним Силам України, що є загальновідомим, а відповідна територія окупована.

Вже 21 серпня 2023 року до ОСОБА_2 звернулись представники ІНФОРМАЦІЯ_3 , від яких вона отримала Сповіщення сім`ї № 49 від 21 серпня 2023 року про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_4 , старший навідник 2 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти 18 серпня 2023 року за особливих обставин біля с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Всупереч наявній інформації про загибель чоловіка їй та заявнику пояснили, що всі обставини ще мають бути розслідувані у встановленому порядку військовою частиною та іншими компетентними органами.

ОСОБА_2 23 серпня 2023 року звернулась до Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про зникнення безвісти чоловіка. Відповідно до відповіді Відділу поліції № 3 Вінницького РУП на адвокатський запит, відомості про події зникнення безвісти ОСОБА_4 було належним чином внесено в ЄРДР за № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а кримінальне провадження направлено за підсудністю до Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Згідно відповіді Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит, у провадженні слідчого відділу Бахмутського РВП перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 .

Згодом ОСОБА_2 та заявник ОСОБА_1 отримали від військової частини НОМЕР_1 матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2023 року № 1245 «Про призначення службового розслідування за фактом безвісти зникнення солдата ОСОБА_4 », за результатом якого вони впевнились у тому, що їх чоловік та батько ОСОБА_4 загинув і смерть його настала на окупованій території України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаних обставин заявниця просила суд встановити факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовця Збройних Сил України, військова частина НОМЕР_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 під час воєнних дій при виконанні ним бойового завдання із захисту Батьківщини біля с. Андріївка Бахмутського району Донецької області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачка не надала доказів, що достовірно свідчать про смерть ОСОБА_4 , оскільки внаслідок службового розслідування було встановлено обставини, які дають підстави припускати смерть особи під час виконання бойового завдання. Інші солдати, які повернулися з позиції, повідомили, що ОСОБА_4 перестав виходити на зв`язок 18 серпня 2023 року та 19 серпня 2023 року вони винесли тіло військовослужбовця, схожого на солдата ОСОБА_4 , тіло невідомого військовослужбовця не евакуйовано з позиції, тому ОСОБА_4 був визнаний безвісти зниклим за особливих обставин під час воєнних дій.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть ОСОБА_4 (військовослужбовця) у певний час 18 серпня 2023 року, заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_4 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. При цьому, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Не погодившись із таким рішенням, 21 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мотилюка О. В., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити заву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам у справі: в матеріалах службового розслідування, наявні достовірні фактичні дані про загибель солдата ОСОБА_4 18 серпня 2023 року, так зокрема на аркуші 19 матеріалів службового розслідування міститься Витяг з журналу бойових дій від 18 серпня 2023 року, складений командиром НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 (безпосереднім командиром ОСОБА_4 ), у якому зазначено, що загинув під час штурму старший солдат ОСОБА_4 . Вказаний Витяг з журналу бойових дій складений того ж дня, коли ОСОБА_4 загинув, його безпосереднім командиром.

В поясненнях солдата ОСОБА_6 , який перебував у одному підрозділі з ОСОБА_4 (арк. 23-25 матеріалів службового розслідування) зазначено, що їхній підрозділ мав завдання утримувати бойову позицію «АТБ». Вони періодично змінювались на позиціях. ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 12 години 30 хвилин противник вдруге за той день почав штурм їхніх окопів, внаслідок цього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 загинули. Зі слів інших солдатів, їхню позицію закидали гранатами. Вночі солдат ОСОБА_6 разом з чотирма іншими військовослужбовцями винесли на ношах з окопу до вогневої позиції «ЩИТ» тіло військовослужбовця, «схожого» на солдата ОСОБА_4 . Однак солдат ОСОБА_6 та інші учасники подій 18 серпня 2023 року на даний час загинули, а тому допитати їх немає можливості.

Перед зверненням до суду заявницею було вичерпано усі доступні можливості для того, щоб знайти тіло її батька ОСОБА_4 , його останки чи будь-які відомості про його смерть для того, що здійснити державну реєстрацію його смерті.

26 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник Міністерства оборони України Москаленко А. О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Основними доводами відзиву є те, що заявниця надала суду копію акту службового розслідування, в якому зазначено, про вірогідне припущення про загибель ОСОБА_4 , однак достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про його загибель розслідуванням не здобуто. Зокрема зазначається, що з позицій 18 серпня 2023 року солдат ОСОБА_4 не повернувся, однак загибелі військовослужбовця на позиції та по маршруту пересування виявлено не було. Пошуки по маршрутам пересування та ймовірним місцям знаходження в районі виконання бойового завдання результатів не дали. Судова практика є сталою: в таких випадках слід звертатися із заявою про оголошення особи померлою, а не про встановлення факту смерті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Мотилюк О. В. підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. Представник Міністерства оборони України Москаленко А. О. заперечив проти апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення залишити без змін. Інші учасники справи до суду не з`явилися про час та місце розгляду справи буди повідомлені належним чином, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 13), та батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , та є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с. 71);

- 21 серпня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 надіслано сповіщення сім`ї, відповідно до якого, її чоловік солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , старший навідник 2 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зник безвісти 18 серпня 2023 року за особливих обставин біля с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області (а.с. 14);

- згідно відповіді Відділу поліції № 3 Вінницького РУП на адвокатський запит, відомості про події зникнення безвісти ОСОБА_4 було належним чином внесено в ЄРДР за № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а кримінальне провадження направлено за підсудністю до Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області (а.с. 15);

- згідно відповіді Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит, у провадженні слідчого відділу Бахмутського РВП перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 та по цьому провадженню призначено групу слідчих (а.с. 16);

- згідно матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2023 року № 1245 «Про призначення службового розслідування за фактом безвісти зникнення солдата ОСОБА_4 ». У ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , старший навідник 2 гранатометного відділення гранатометного взводу НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_7 . Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2023 № 108, командиром 5, 6 механізованих рот, гранатометного взводу у взаємодії з представниками 3 окремої штурмової бригади для виконання бойових завдань було сформовано 1 штурмову групу у складі 6 військовослужбовців, які висунулись в район зосередження для здійснення ротації та виконання бойових завдань на вогневих позиціях «АТБ», «ЩИТ», « ІНФОРМАЦІЯ_8 », «ГУСЬ», « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». 18 серпня 2023 року після штурму противником вогневої позиції «АТБ», поблизу населеного пункту Андріївка, Краматорського району, Донецької області, який розпочався близько 12 години 30 хвилин, місцезнаходження солдата ОСОБА_4 невідоме, на зв`язок не виходить. В нічний час 19 серпня 2023 року солдат ОСОБА_6 разом з солдатом ОСОБА_8 , солдатом ОСОБА_9 та 2 військовослужбовцями з 5 механізованої роти на ношах винесли з окопу до вогневої позиції ЩИТ тіло військовослужбовця схожого на солдата ОСОБА_4 . На даний час тіло невідомого військовослужбовця не евакуйовано з вогневої позиції ЩИТ (а.с. 19 20, 27 34);

- згідно витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 № 20т від 06.05.2023, в результаті дій противника солдат ОСОБА_4 безвісно зник. З пояснень інших військовослужбовців було встановлено обставини, за яких ОСОБА_4 імовірно загинув внаслідок штурму, але достовірно дана обставина не встановлена, так як його тіло не було евакуйовано з місця обстрілу. Село наразі не підконтрольне Україні (а.с. 30 34);

- 20 квітня 2024 року ОСОБА_4 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 54 56);

- представником ОСОБА_1 , адвокатом Мотилюком О. В. надіслано запити до управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, Бахмутський районний відділ поліції ГУНП в Донецькій області, ДП «Український національний центр розбудови миру», координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, однак відомостей про перебування ОСОБА_4 у полоні, стану його здоров`я та місця утримання до вказаних органів не надходило (а.с. 63 64, 65 66, 67 69).

- відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці 13 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_2 у проведенні державної реєстрації смерті, у зв`язку з пред`явленням документів, які не є підставою для державної реєстрації смерті і не відповідають Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (а.с. 70).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

визнання фізичної особи померлою (статті 305309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини першадруга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305309 ЦПК України)

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Таким чином, відповідно до положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20 та інші.

Як вбачається із поданої заяви ОСОБА_1 у справі, що переглядається (а.с. 1 10) заявниця просить суд встановити факт смерті її батька ОСОБА_4 у певний час: ІНФОРМАЦІЯ_2 під час дії воєнних дій при виконанні ним бойового завдання із захисту Батьківщини біля села Андріївка Бахмутського району Донецької області.

Як на фактичні підстави звернення до суду заявниця посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_4 загинув під час бойових дій, що підтверджується матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 .

Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця послалася на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Натомість на підтвердження вимог своєї заяви ОСОБА_4 надала суду копію акта службового розслідування, в якому зазначено, про вірогідне припущення про загибель ОСОБА_4 , однак достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про його загибель розслідуванням не здобуто. Зокрема зазначається, що з позицій 18 серпня 2023 року солдат ОСОБА_4 не повернувся, однак загибелі військовослужбовця на позиції та по маршруту пересування виявлено не було. Пошуки по маршрутам пересування та ймовірним місцям знаходження в районі виконання бойового завдання результатів не дали (а.с. 27 34).

Крім того, ОСОБА_4 надала суду копію сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_10 , в якому вказано про те, що ОСОБА_4 зник безвісти 18 серпня 2023 року за особливих обставин біля с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області (а.с. 14). Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 12 жовтня 2023 року № 1807 ОСОБА_4 вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин під час воєнних дій (а.с. 51 53).

Оцінивши вказані докази, суд першої інстанції вірно виснував, що вони не свідчать про достовірну смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

Отже, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час воєнних дій при виконанні ним бойового завдання із захисту Батьківщини біля села Андріївка Бахмутського району Донецької області.

Апеляційний суд погоджується також із висновком суду першої інстанції, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть її батька ОСОБА_4 18 серпня 2023 року, заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_4 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Такої позиції послідовно дотримується Верховний Суд (дивитися, зокрема, постанову КЦС ВС від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 та постанову ВП ВС від 11 грудня 2024 року № 755/11021/22).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Мотилюком О. В. не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_1 , слід залишити за нею. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Мотилюком Олексієм Вільямовичем, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук