ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3393/25 Справа № 201/17/22 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року в цивільній справі номер 201/17/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтовували свої вимоги тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною за заявою відповідача 14.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67878647 з примусового виконання виконавчого напису №15217, виданого 04.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є АТ «Фідобанк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_3 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Фідобанк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Вендор» на підставі договору про відступлення прав вимоги №2 від 06.06.2014 року, яке відступило отримані права та обов`язки ТОВ «Профіт Кредит» () на підставі договору про відступлення прав вимоги №25122019-BP/ПК від 25.12.2019 року, яке відступило отримані права та обов`язки ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги №11-12/20 від 11.12.2020 року.

Стягнення заборгованості здійснюється за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року. Сума заборгованості за кредитним договором №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року становить 510515,21 грн, яка складається з: заборгованості за процентами та комісією за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року - 74706,86 грн; заборгованості за сумою кредиту за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року - 435808,35 грн. Загальна сума заборгованості (з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису) становить 511015,21 грн.

Позивачі вважають, що на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до ОСОБА_3 , а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

Ухвалою суду першої інстанції від 15.04.2024 року залучено до участі у справі правонаступників позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачки просили суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, посвідчений 04.11.2021 року за реєстровим №15217 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 511015,21 грн. Також просили стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» сплачені ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та надання правничої допомоги у розмірі 22508,00 грн, стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 21600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року позовну позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований 4 листопада 2021 року за реєстровим №15217 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 511015,21 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачені ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 681,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10800,00 грн, а всього 11481,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_4 сплачені ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 681,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10800,00 грн, а всього 11481,00 грн.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15.10.2024 року у справі №201/17/22 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, включаючи стягнення витрат на надання правничої допомоги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не врахував всі доводи та аргументи відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також щодо стягнення з нього витрат на надання правничої допомоги.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс 17).

Договори (правочини) з додатками (наведені суми боргу боржника на момент відступлення права вимоги), які були пред`явлені нотаріусу для вчинення нотаріальної дії: виконавчого напису - не визнані судом недійсними, а так само, їхній зміст не містить положень щодо невідповідності законодавству України.

Суд першої інстанції стягнув із відповідача витрати на надання правничої допомоги в розмірі 21600,00 грн. На переконання відповідача, такі витрати на правничу допомогу є завищеними у відповідності до категорії справи, а також того факту, що позивачками та їх представником не було надано доказів понесених таких витрат на надання правничої допомоги, не було підтверджено оплату таких витрат та у рішенні, судом не наведено аргументів, на підставі яких суд прийняв рішення про стягнення коштів на правничу допомогу із відповідача.

Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи, наведені в позовній заяві (рішенні суду), ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в такому розмірі не відповідає критеріям співмірності, (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Судова практика по даній категорії справи є сформованою, адвокат не затратив значної кількості часу ні на написання позовної заяви, ні на подальший супровід справи. Обсяг роботи адвоката та складність такої роботи не є значними по своїй суті. Дані обставини також мають враховуватися судом.

Відповідачем було подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке судом першої інстанції було залишене без уваги.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Заіменко Д.В. доводи апеляційної скарги не визнав, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_2 , відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївни не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 143, 146, 146зв., том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін та їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис №15217 від 04.11.2021 року про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ «Ерсте Банк», правонаступником якого с АТ «Фідобанк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_3 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Фідобанк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Вендор» на підставі договору про відступлення прав вимоги №2 від 06.06.2014 року, яке відступило отримані права та обов`язки ТОВ «Профіт Кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги №25122019-BP/ПК від 25.12.2019 року, яке відступило отримані права та обов`язки ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги №11-12/20 від 11.12.2020 року.

Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року. Сума заборгованості за кредитним договором №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року становить 510515,21 грн, яка складається з: заборгованості за процентами та комісією за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року - 74706,86 грн; заборгованості за сумою кредиту за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року - 435808.35 грн (а.с. 6, том 1).

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною за заявою відповідача 14.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67878647 з виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 5, том 1).

Кредитний договір №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року укладений ОСОБА_3 з АТ «Ерсте Банк» у простій письмовій формі (а.с. 7 9, том 1).

На підтвердження понесення позивачками судових витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №Ф21/36 від 20.12.2021 року (а.с. 10, том 1), додаткову угоду №1 від 21.02.2022 року до договору про надання правової допомоги №Ф21/36 (а.с. 48, том 1), договір про надання правничої допомоги №С4-6 від 12 квітня 2024 року (а.с. 48, том 2), акт наданих послуг №7-1 від 21.02.2022 року за договором №Ф21/36 від 20.12.2021 року (а.с. 49, том 1), рахунок на оплату №7-1 від 21.02.2022 року на суму 21600,00 грн (а.с. 50, том 1), детальний опис виконаних робіт за договором №Ф21/36 (а.с. 75, том 2), довідку про отримання коштів на виконання договору про надання правничої допомоги у розмірі 21600,00 грн (а.с. 74, том 2).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Стягуючи з відповідача на користь позивачок судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21600,00 грн, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в такому розмірі.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 1 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

У відповідності до п.п. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержанням нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис №15217 від 04.11.2021 року про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ «Ерсте Банк», правонаступником якого с АТ «Фідобанк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал»), та ОСОБА_3 .

Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Фідобанк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Вендор» на підставі договору про відступлення прав вимоги №2 від 06.06.2014 року, яке відступило отримані права та обов`язки ТОВ «Профіт Кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги №25122019-BP/ПК від 25.12.2019 року, яке відступило отримані права та обов`язки ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги №11-12/20 від 11.12.2020 року.

Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року. Сума заборгованості за кредитним договором №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року становить 510515,21 грн, яка складається з: заборгованості за процентами та комісією за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року - 74706,86 грн; заборгованості за сумою кредиту за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року - 435808.35 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною за заявою відповідача 14.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67878647 з виконання вказаного виконавчого напису.

Кредитний договір №014/3729/5/17025 від 05.06.2008 року укладений ОСОБА_3 з АТ «Ерсте Банк» у простій письмовій формі.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №15217 від 04.11.2021 року застосувала нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги про не співмірність стягнутих на користь позивачок витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи

зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №Ф21/36 від 20.12.2021 року, додаткову угоду №1 від 21.02.2022 року до договору про надання правової допомоги №Ф21/36, договір про надання правничої допомоги №С4-6 від 12 квітня 2024 року, акт наданих послуг №7-1 від 21.02.2022 року за договором №Ф21/36 від 20.12.2021 року, рахунок на оплату №7-1 від 21.02.2022 року на суму 21600,00 грн, детальний опис виконаних робіт за договором №Ф21/36, довідку про отримання коштів на виконання договору про надання правничої допомоги у розмірі 21600,00 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають частковому задоволенню, отже є обґрунтованими у розмірі 5000,00 грн щодо кожної з позивачок, і доводи апеляційної скарги з цього питання є слушними.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі перевірив доводи і заперечення сторін щодо суми витрат на професійну правничу допомогу та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути змінено в частині розміру стягнутих витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, витрати відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу - змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачені ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь

ОСОБА_2 сплачені ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

В іншій частині залишити рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Суддя: