Справа №295/3048/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовною заявою, в якому зазначило, що 07.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №701313414, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Зкону України «Про електронну комерцію».

Позивач зауважує, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання виконало за кредитним договором та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 9900,12 грн.

Крім того, між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно умов якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

В подальшому, 02.05.2024 року між ТОВ«Таліон Плюс»та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до умов якого, до позивача перейшли права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку відповідача виникла заборгованість в сумі 48 439,63 грн., з яких: 9900,12 грн. заборгованість за основною сумою кредиту, 38 539,51 заборгованість за відсотками.

Звертаючи увагу на нормативне врегулювання правовідносин, заснованих на договорі кредиту, вказуючи на ухиленні позичальника від взятих на себе зобов`язань з повернення отриманої суми кредиту та нарахованих відсотків, позивач просить стягнути суму заборгованості, відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 24.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , було укладено в електронній формі договір кредитної лінії №701313414.

Відповідно до змісту договору сторони погодили кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2000,00 до 50000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «ВЕОКАРД» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (п. 1.1. договору).

У п. 1.10, 1.10.1, 1.10.2 договору вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до дати повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах:

або 730 % річних від суми наданого кредиту, що становить 2% за кожен день користування кредитом («Базова процентна ставка»);

або 361,35 % річних від суми наданого кредиту, що становить 0,99% за кожен день користування кредитом («Дисконтна процентна ставка»), у разі, якщо позичальником здійснено обов`язковий платіж за попередній місяць. На період від дати отримання першого транш за договором до останнього місяця , в якому отриманий транш за договором нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 178,85% річних від суми наданого кредиту, що становить 0,49% за кожен день користування кредитом.

У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 07.10.2021 вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором №701313414 отримано суму кредиту в розмірі 10000,00 грн. строком на 1826 днів.

Відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», право вимоги до боржників, зокрема до відповідача, перейшло ТОВ «Таліон Плюс».

Додатковим угодами №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжувався.

Згідно з договору факторингу №02/0524-01/01.02-11/24 від 02.05.2024 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Свеа Фінанс», право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором.

У витязі з реєстру боржників до договору прав вимог №1 від 02.05.2024 вбачається, що відповідач є боржником за кредитним договором №701313414, та загальна сума заборгованості становить 48439,63, з них: 9900,12 грн. заборгованість по основному боргу, 38539,51 грн. заборгованість по відсоткам.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами з даними про застосування електронного одноразового ідентифікатора (5АT9S8F3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором..

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З дослідженої судом інформації за укладеним договором слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість в сумі 48439,63 грн., з яких: 9900,12 грн. заборгованість за основним боргом, 38539,12 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Оскільки за результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав кредитора та необхідність їх поновлення, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнути заявлену учасником та обґрунтовану поданими доказами суму заборгованості.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , адреса: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, заборгованість за кредитним договором №701313414 від 07.10.2021 в сумі 48439,63 грн., з яких: 9900,12 грн. заборгованість за основним боргом, 38539,12 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов