Справа № 495/6707/24
№ провадження 2-о/495/59/2025
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

присяжних Василенко Ж.І., Комарової О.В.,

за участю секретаря Дарій О.М.,

справа № 495/6707/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутнім за особливих обставин,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Осокін С. Ю. звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою, у якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, безвісно відсутнім з 15 січня 2024 року за особливих обставин під час наступальних дій біля населеного пункту Роботине Запорізької області.

Стислий виклад позиції заявника

В обґрунтування заяви зазначає, що його рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проходження військової служби, виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час наступальних дій зник безвісти 15 січня 2024 року біля населеного пункту Роботине Запорізької області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 18.01.2024 надіслано сповіщення про те, що ОСОБА_3 15.01.2024 зник безвісти.

З 15.01.2024 жодного разу не телефонував, не повідомив іншим способом про місце свого перебування.

З відповідей секретаріату уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з реєстру оборонців України, які перебувають в полоні, з ДП «Український національний центр розбудови миру», з координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, з єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин отримано відповіді, однак відомостей про місцезнаходження ОСОБА_3 немає.

З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що заявник має право на відстрочку виключно у разі наявності рішення про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин, він і звернувся до суду із заявою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 надав до суду клопотання, у якому звертає увагу, що із заяви вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин, з метою подальшого отримання відстрочки від призову по мобілізації на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Але ІНФОРМАЦІЯ_4 вважає, що ОСОБА_1 подав до суду безпідставну заяву, оскільки останній з 08.07.2024 вже отримує відстрочку від призову, і він у цьому обізнаний.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

16 липня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито окреме провадження.

Представник заявника в судове засідання повідомив про можливість провести засідання без його участі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом дійсно встановлено та матеріалами справи підтверджено наступні обставини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 . /а.с. 3/

З копії свідоцтва серії НОМЕР_2 від 25 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 ; батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 . /а.с. 4/

Зі змісту листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 18.01.2024 № 339 встановлено, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти 15 січня 2024 року біля н.п. Роботине Запорізької області./а.с. 5/

Відповідно до копії листа Секретаріату уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 17.06.2024 № 17903-2024, згідно обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 розшукується як безвісно зниклий за особливих обставин у межах заведеної оперативно-розшукової справи «Розшук». На цей час місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено./а.с. 8/

З копії виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні підтвердження про перебування у полоні держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста, підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел; відсутня інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста. /а.с. 9/

Згідно листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 19.05.2024 в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про вказану особу. Водночас до Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування зазначеної особи в полоні, стану її здоров`я та місця утримання./а.с. 12/

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник на території бойових дій (під час воєнних дій). /а.с. 13/

ОСОБА_1 має відстрочку на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , копією заяви ОСОБА_1 про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 07.11.2024, копією витягу з резерву+ ОСОБА_1 ./а.с.51-57/

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Звертаючись до суду з заявою представник заявника просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, безвісно відсутнім з 15 січня 2024 року за особливих обставин під час наступальних дій біля населеного пункту Роботине Запорізької області.

Водночас, свою вимогу аргументував тим, що він має намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як це передбачено п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Дійсно, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або зникли безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Відповідно до додатку 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (у редакції, чинній на момент подання заяви до суду), а саме Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачено, що для отримання відстрочки за п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону подаються такі документи:

документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни),

рішення суду про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин,

документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Однак, правову процедуру ухвалення такого рішення судом чинним законодавством не передбачено.

Водночас, Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Разом з тим, аргументуючи заявлені вимоги, представник заявника, посилається на ст. 43 ЦК України, відповідно до якої фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, щ встановлено ч. 1 ст. 306 ЦПК України.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Так, системний аналіз норм статей 43 ЦК України, норм Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та Глави 4 розділу ІV ЦПК України дають підстави для висновку, що законодавець розрізнив та по-різному врегулював суспільні відносини щодо набуття фізичною особою статусів: 1) зниклої безвісти за особливих обставин: збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру, 2) безвісно відсутньої.

У судовому порядку, встановленому нормами Глави 4 розділу ІV ЦПК України, фізична особа може бути визнана саме безвісно відсутньою.

Визнання фізичної особи зниклою безвісти за особливих обставин у судовому порядку нормами розділу ІV ЦПК України (окреме провадження), на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не передбачено.

Відповідний статус особі надається саме в позасудовому порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за заявою, зокрема, її родичів у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Суд погоджується з тим, що дійсно, на момент подачі заяви до суду, підзаконний правовий акт Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, серед необхідних для прийняття рішення з питань відстрочки документів, передбачав судове рішення про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

Однак, в подальшому, Кабінет Міністрів України постановою № 1558 від 31 грудня 2024 року, що набрала чинності 16 січня 2025 року, змінив процедуру отримання відстрочки на військову службу під час мобілізації для родичів осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

З урахуванням внесених змін, чинною редакцією Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану для отримання відстрочки від призову на військову службу мають подати:

документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни);

витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (у тому числі сповіщення або копія акта службового розслідування, або витяг із наказу про виключення із списків особового складу (із зазначенням підстави).

Тобто, наразі вимога про надання судового рішення щодо визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин задля отримання відстрочки - відсутня.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має відстрочку на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, суд доходить до висновку, що від визнання ОСОБА_3 безвісно зниклим за особливих обставин, не залежить виникнення особистого права заявника на відстрочку від призову на військову службу, для підтвердження статусу особи як зниклої безвісти за особливих обставин для отримання відстрочки з цієї підстави є позасудовий порядок.

Водночас, суд враховує те, що, як вже зазначалось, особа може бути визнана судом безвісно відсутньою у порядку, встановленому ЦПК України, тобто у випадках, якщо наявна сукупність юридичних фактів - юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

З матеріалів справи встановлено, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи вірним Військовій присязі, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час наступальних дій, зник безвісти 15 січня 2024 року біля н.п. Роботине Запорізької області.

ОСОБА_3 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 07.02.2024.

Відомостей про місцезнаходження ОСОБА_3 досі немає. З 15.01.2024 він жодного разу не телефонував, не повідомляв іншим чином про місце свого перебування.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що протягом одного року в місці постійного проживання ОСОБА_3 немає відомостей про місце його перебування, що є підставою для його визнання безвісно відсутнім.

Визнання ж особи безвісно відсутньої за особливих обставин (під час збройного конфлікту) під час захисту Батьківщини із зазначенням часу та місцевості не передбачене чинними нормами законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи, що протягом одного року в місці постійного проживання ОСОБА_3 немає відомостей про місце його перебування, беручи до уваги, що визнання особи безвісно відсутньою за особливих обставин не передбачено нормами чинного законодавства, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 43 ЦК України, ст.ст. 293, 306, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутнім за особливих обставин задовольнити частково.

Визнати громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, безвісно відсутнім з 15 січня 2024 року.

В іншій частині заяви відмовити.

Роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1ст. 309 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 21.01.1999 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_9 , , адреса: вул. Першотравнева, буд. 55, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, 67701.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 23 червня 2025 року.

Суддя