Справа №519/584/25
У Х В А Л А

02.06.2025 року м.Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за клопотанням представника ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

У С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з зазначеним клопотанням, мотивуючи свої вимоги тим, що Рішенням Сімейного суду Районного суду міста Ройтлінген реєстраційний номер 8F 1043/23, яке набуло законної чинності 05.11.2024 було встановлено що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 (мати) та ОСОБА_2 (батько) не перебувають в зареєстрованому шлюбі. Визнання рішення іноземного суду в Україні необхідно для легалізації рішення на території України та задля внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 в графу "батько" - ОСОБА_5 та в подальшому отримання нового свідоцтва про народження дитини з вказаним батьком.

Ухвалою судді від 18.04.2025 прийнято до розгляду вказане клопотання.

Ухвалою судді від 09.05.2025 призначено судовий розгляд даного клопотання.

Заявник та її представник судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, клопотання підтримують в повному обсязі, зазначають, що рішення між цими сторонами з того самого предмету і за тих самих підстав у судах та інших державних органах не ухвалювалося.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, згідно поданої заяви просить розглядати справу у її відсутність та заінтересованої особи, зазначає, що рішення між цими сторонами з того самого предмету і за тих самих підстав у судах та інших державних органах не ухвалювалося.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Сімейного суду Районного суду міста Ройтлінген, яке набуло законної чинності 05.11.2024, у сімейній справі №8F 1043/23 Федеративної Республіки Німеччини, підтверджено апостилем голови Окружного суду доктором Калькшмідтом м. Тюбінген Федеративної Республіки Німеччини за №910а-65/1665/2024 від 09.12.2024, про встановлення ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 (мати) та ОСОБА_2 (батько) не перебувають в офіційному шлюбі.

Визнання рішення іноземного суду в Україні необхідно для легалізації рішення на території України та задля внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 в графу "батько" - ОСОБА_5 та в подальшому отримання нового свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ст.82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 ст.471 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно із ст.462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Зважаючи на те, що між Україною та Федеративною Республікою Німеччина відсутні договірні відносини про правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність застосування принципу взаємності.

Згідно із ч.6, 7 ст.473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення, у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. У визнанні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених ст.468 цього Кодексу.

Вказане вище судове рішення іноземного суду ніким не оскаржувалося і набуло законної сили (набрало чинності) та було апостильоване.

Як встановлено, в Україні не ухвалювалося рішення у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і за тих самих підстав.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, зазначене рішення іноземного суду, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, є чинним, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню не встановлено, а тому клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню слід задовольнити.

Керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право», ст.258-260, 471-473 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме: Рішення Сімейного суду Районного суду міста Ройтлінген, яке набрало законної сили 05.11.2024, у сімейній справі за реєстраційним номером 8F 1043/23, яким встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Південного міського суду

Одеської області З. І. Барановська