Справа № 606/643/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Чорняка М.П. звернулась до суду з позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою 1/2 частки якого була ОСОБА_3 (бабуся позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , головою іншої 1/2 частки якого був ОСОБА_2 (батько позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 15.04.1991 в 1/2 частці, в якій головою був ОСОБА_2 разом з ним проживала та була зареєстрована: його дочка ОСОБА_1 . Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на 1/2 частку житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд. ОСОБА_2 за життя склав заповіт, яким належний йому на праві власності 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями і все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповів позивачці. Після смерті ОСОБА_2 отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач ОСОБА_1 не може через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06.05.2025 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений судом строк усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04.06.2025, яке було відкладено на 18.06.2025 у зв`язку з неявкою сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чорняк М.П. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Чорняк М.П. подав заяву, у якій просив справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 260 від 27.09.2024, житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Кобиловолоцькою сільською радою згідно рішення № 20 від 23.07.1991, зареєстровано в Тернопільському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 10.09.1991 за реєстровим № 419 (а.с.13).

Згідно копії довідки, виданої старостою Кобиловолоцького старостинського округу Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 04.09.2024 за №16/14-08/427, копії з погосподарської книги №15 Кобиловолоцької сільської ради за 1991-1995 роки, за особовим рахунком № НОМЕР_1 , житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 належить до колгоспного типу двору. Станом на 15.04.1991 в 1/2 житлового будинку проживали та були зареєстровані: голова колгоспного двору ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; в 1/2 житлового будинку проживали та були зареєстровані: голова колгоспного двору - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_1 (а.с.14, 32).

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2025 (а.с.16).

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 25.09.2024, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 47,6 кв.м., з якої житлова 60,1 кв.м. (а.с.20-22).

Відповідно до Висновку про вартість майна, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , станом на 28.03.2025 становить 120200 (сто двадцять тисяч двісті) грн (а.с.11).

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до статті 126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не приймав участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що 1/2 частка житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належала до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/4 частки житлового будинку кожному.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Жовтневе, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.17).

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 одружились і після укладення шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Кобиловолоцької сільської ради, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кобиловолоки, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Кобиловолоцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 18.02.2000, за яким належний йому на праві власності 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями і все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповів ОСОБА_1 (а.с.15).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою від 21.03.2025, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на 1/2 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 на ім`я померлого ОСОБА_2 , а право власності зареєстроване за колгоспним двором, що складається з двох членів, головою якого був ОСОБА_2 (а.с.10).

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх прав, її права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: Теребовлянська міська рада Тернопільської області, місцезнаходження: вулиця Шевченка, 8, місто Теребовля, Тернопільської області, ;

Повний текст рішення суду складено 23.06.2025.

Суддя А.В.Мельник