Справа №676/1801/25
Номер провадження 2/676/1572/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочний розгляд)

16 травня 2025 року м. Кам`янець - Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондара О.О.

за участю секретаря судового засідання Коротун В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є квартиронаймачем відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира не приватизована, а відтак, до участі у даній справі Позивач вважає за необхідне залучити як третю особу Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган управління і розпорядження відповідним жилим фондом. Відповідач ОСОБА_2 фактично безперервно не проживає у Квартирі, а значиться зареєстрованим в спірній Квартирі лише формально, оскільки фізично знаходиться за кордоном. Формальна реєстрація місця проживання Відповідача в Квартирі створює для Позивача істотні незручності та ускладнення щодо користування Квартирою та оплати комунальних послуг. У зв`язку із чим просить визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання його представник подав заяву, в якій просить справу розглядати в їх відсутності, позов підтримує, не заперечує проти проведення по справі заочного розгляду. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Клопотань суду не подавали. Представник третьої особи подав клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі, при винесені рішення покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є квартиронаймачем відносно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира не приватизована. Згідно довідки Виданою КП «УК «Добробут» про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 193 від 11.03.2025 року, у квартирі значаться зареєстрованими: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с. 7, 8, 13)

Відповідно до розпорядження міського голови від 16.02.2024 року № 83-р в зв`язку із смертю основного квартиронаймача ОСОБА_3 (матері позивача) особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_2 було переоформлене на позивача із складом сім`ї 2 чоловіка. (а.с. 13, 17)

ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин про що комісією КП «УК «Добробут» складено Акти про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 19.07.2024 року, 30.12.2024 року. (а.с. 15, 16)

Реєстрація відповідача в спірній квартирі порушує права позивача на користування житловим приміщенням.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК - УРСР) передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно із статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Поняття «житло» не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року в справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, пункт 47).

У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) ЄСПЛ визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному житловому приміщенні, було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Відповідно до ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При задоволенні позову суд враховує, що позивач не створював відповідачу перешкод у проживанні в жилому приміщенні, а саме квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні спору суд враховує, що спірна квартира є неприватизована і знаходиться в комунальній власності, а відповідно до п.п.5 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих комітетів міських рад в галузі житлово-комунального господарства є облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням, тому Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради є належною третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог .

На підставі викладеного, ст.ст. 258 - 260, 263 - 265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_2 поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

На рішення позивачем може бути подана протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення апеляційна скарга.

Рішення набирає законної сили в порядку , передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради ( майдан Відродження, 1, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, ).

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О.