Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2318/17-ц
Провадження № 6/945/54/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Будак К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві заяву ТОВ «Дебт Форс», заінтересовані особи: АТ «Альфа Банк»; ОСОБА_1 ; ТОВ «ФК «Флексіс»; ТОВ «Вердикт Капітал»; ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну стягувача у виконавчому документі його правонаступником, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» з заявою про заміну стягувача у виконавчому документі його правонаступником по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 480/2318/17-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 614872169HPLS.

Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначив, що 22.03.2018року Миколаївським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі № 480/2318/17-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Альфа - Банк» заборгованості за кредитним договором № 614872169HPLS.

21.12.2020року між Публічним Акціонерним Товариством «Альфа - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю ФК «Флексіс» укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого Публічне Акціонерне Товариство «Альфа - Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Флексіс» право вимоги за договорами кредиту, у тому числі, за кредитним договором № 614872169HPLS.

21.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Флексіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 21-12/20, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Флексіс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за договорами кредиту, у тому числі, за кредитним договором № 614872169HPLS.

09.03.2023року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 09-03/23, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» право вимоги за договорами кредиту, у тому числі, за кредитним договором № 614872169HPLS.

29.05.2023року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 29-05/23, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Фор» право вимоги за договорами кредиту, у тому числі, за кредитним договором № 614872169HPLS.

01 листопада 2023 року рішенням єдиного учасника №8 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» змінило назву на ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ».

У зв`язку із вищезазначеним, заявник просить замінити стягувача - Публічне Акціонерне Товариство «Альфа - Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому документі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області 06.12.2024року заяву ТОВ «Дебт Форс» прийнято до розгляду, призначене судове засідання.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в прохальній частині заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за відсутністю чи відкладення розгляду справи суду не надано.

Відповідно до частини 3 статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути заяву за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.

22.03.2018року Миколаївським районним судом Миколаївської області у цивільній справі № 480/2318/17 ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов Публічного Акціонерного Товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

21.12.2020 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» був укладений Договір № 2 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимог, відповідно до якого АТ «Альфа Банк» (первісний кредитор) відступило ТОВ «ФК Флексіс» (новий кредитор), а ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право вимоги заборгованості до боржників, перелік яких визначено у додатках до договору.

Згідно реєстру боржників до договору №2 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21.12.2020року (витяг з додатку №1-1), ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 614872169HPLS.

21.12.2020 між ТОВ «ФК «Флексіс» (первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) було укладено Договір № 21-12/20 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «Вердик Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до боржників, перелік яких визначено у додатках до договору.

09.03.2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» (новий кредитор) було укладено Договір № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості до боржників, перелік яких визначено у додатках до договору.

29.05.2023року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» (новий кредитор) було укладено Договір № 29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості до боржників, перелік яких визначено у додатках до договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Права вимоги, що є предметом цього договору, належить первісному кредитору на підставі: Договору відступлення прав вимоги № 02-02/2023, укладеному між первісним кредитором та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Як зазначено у пункту 5.2. договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, права вимоги вважається відступленими (переданими)первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).

Згідно з пунктом 11.6 договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Відповідно до листа Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 03.01.2024року,виконавче провадження №61176597 було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Судом встановлено, що виконавче провадження за виданим судом виконавчим листом у цій справі на момент звернення ТОВ «Дебт Форс» до суду з заявою про заміну стягувача завершено на підставі ст..37 ч.1 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження»: а саме у за`язку з відсутністю майна у боржника на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини четвертої, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Враховуючи повернення стягувачу державним виконавцем виконавчих документів, строки пред`явлення до примусового виконання рішення суду щодо боржників станом на день подачі ТОВ «Дебт Форс» заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, не закінчилися.

Відповідно обставини, які підлягають встановленню під час розгляду такої заяви, залежать від підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством передбачено порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Частиною першою статті 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення і перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу, стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Отже, з системного аналізу законодавства вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України) можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження, тобто вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення.

Оскільки у даному випадку виконавчий документ у виконавчому провадженні було повернуто стягувачу, суд приходить до висновку, що заміна стягувача у виконавчому листі №480/2318/17, виданому Миколаївським районним судом Миколаївської області, регулюється ст. 55 ЦПК України, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У рішенні в справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За таких обставин, з урахуванням того, що заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.03.2018року не виконано, заява ТОВ «Дебт Форс» підлягає задоволенню, шляхом заміни стягувача у виконавчих листах на його правонаступника.

Керуючись ч. 1 ст. 260, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, -

постановив:

Заяву ТОВ «Дебт Форс», заінтересовані особи: АТ «Альфа Банк»; ОСОБА_1 ; ТОВ «ФК «Флексіс»; ТОВ «Вердикт Капітал»; ТОВ «Кампсіс Лігал» про заміну стягувача у виконавчому документі-задовольнити.

Замінити стягувача АТ «Альфа Банк» у виконавчому листі № 480/2318/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором від 23.12.2016 року у сумі 65996 грн 26 коп, з яких: тіло кредиту 31171 грн 98 коп; прострочка по тілу 28945 грн 75 коп; відсотки за кредитом 507 грн 76 коп; комісія 5370 грн 77 коп та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., а всього 67596 грн. 26 коп., на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» (; місце знаходження: 02095, м.Київ, вул. Княжий Заток,9 прим. 369, оф.1).

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М.М.Войнарівський