Справа № 443/1860/24 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С. І.
Провадження № 22-ц/811/243/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог посилалися на те, що 16 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205, за умовами якого відповідачу надано грошові у розмірі 20000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

Стверджує, що вищезазначений кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону.

Зазначає, що надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, передбачені договором, кредитодавець виконав свої зобов`язання за умовами кредитного договору.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додаткові договори до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року, за умовами яких клієнт зобов`язувався погасити частину боргу в розмірі 10000 грн протягом встановленого строку, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу у сумі 10000 грн.

Вказує, що внаслідок невиконання зобов`язань за умовами кредитного договору у відповідача виникла заборгованість в розмірі 131002.00 грн, що складається з 20000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 111002.00 грн. заборгованості за відсотками.

Звертали увагу, що набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу від 13 вересня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3278205 від 16 листопада 2022 року в розмірі 131002.00 грн.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3278205 від 16 листопада 2022 року в розмірі 131002 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року в оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності у нього заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не підтверджує безспірності розміру грошових вимог позивача. Крім того, позивач не надав первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі кредитних коштів.

Стверджує,що відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.

Зазначає, що не визнає факту заповнення формуляру заяви чи іншої форми прийняття пропозиції укласти кредитний договір в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

Вважає, що надані позивачем умови обслуговування з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, як збільшують вартість кредиту чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, тому відсутні підстави для висновку про те, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

При укладенні договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року не дотримано вимог закону щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які кредитодавець вважав узгодженими.

Вказує, що він неодноразово вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, що спростовує доводи позивача про те, що він ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього кредитним договором.

Просить рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3278205.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7», електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаного при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

ОСОБА_1 підписав договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року шляхом використання одноразового ідентифікатора В905.

Пунктом 1.2 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року передбачено, що на умовах встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 20000 грн.

Згідно з п. 1.3 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року строк кредиту 365 днів.

Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, продовженню не підлягають (п. 1.3.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року).

Відповідно до п. 1.4. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року за користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, що становить 1.99 % в день:

Згідно з п.п. 1.5, 1.6. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 101583.87 % річних, а загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 165270.00 грн.

Пунктом 2.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Згідно з довідкою № 7432-0403 від 04 березня 2024 року, виданою ТзОВ «Універсальні платіжні рішення», 16 листопада 2022 року 20000 грн. зараховано на карту № НОМЕР_1 через систему НОМЕР_2 .ua

28 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3278205 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 10 000 грн. у термін до 01 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 10 000 грн (п. 3 додаткового договору).

Пунктом 7 додаткового договору від 28 червня 2023 року передбачено, що цей додатковий договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту виконання клієнтом умов, визначених пунктом 2 цього додаткового договору.

04 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3278205 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 10 000 грн. у термін до 07 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 10 000 грн (п. 3 додаткового договору).

Пунктом 7 додаткового договору від 04 липня 2023 року передбачено, що цей додатковий договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту виконання клієнтом умов, визначених пунктом 2 цього додаткового договору.

11 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3278205 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 10 000 грн. у термін до 17 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 10 000 грн (п. 3 додаткового договору).

Пунктом 7 додаткового договору від 11 липня 2023 року передбачено, що цей додатковий договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту виконання клієнтом умов, визначених пунктом 2 цього додаткового договору.

18 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3278205 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 6 000 грн. у термін до 24 липня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 14 000 грн (п. 3 додаткового договору).

Пунктом 7 додаткового договору від 18 липня 2023 року передбачено, що цей додатковий договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту виконання клієнтом умов, визначених пунктом 2 цього додаткового договору.

26 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3278205 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором в розмірі 10 000 грн. у термін до 01 серпня 2023 року (п. 2 додаткового договору), а товариство звільняє клієнта за договором від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 10 000 грн (п. 3 додаткового договору).

Пунктом 7 додаткового договору від 26 липня 2023 року передбачено, що цей додатковий договір набирає чинності та вважається укладеним з моменту виконання клієнтом умов, визначених пунктом 2 цього додаткового договору.

При цьому матеріали справи не містять доказів виконання позичальником умов, визначених пунктом 2 цих додаткових договору, що свідчать про те, що вони не набрали чинності.

13 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеруа Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеруа Україна» за плату відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3278205 від 16 листопада 2022 року.

Крім того, на підтвердження переходу права вимоги позивач надав акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року та платіжну інструкція від 13 вересня 2023 року на суму 1 119 781.83 грн.

Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-капітал» перейшло право вимоги до боржника за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року

Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року станом 13 вересня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 131042 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 111002 грн. заборгованість за відсотками (а. с. 47-57).

04 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулося до ОСОБА_1 з досудовою вимогою про негайне погашення заборгованості у сумі 131002.00 грн.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів.

Разом з тим. обгрунтовуючи нараховування заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, позивач виходив з передбаченої умовами договору реальної річної процентної ставки, що складає 101583.87 % річних.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 дійшла висновку про те, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

З огляду на те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 111042 грн. не є співмірною сумі кредиту у розмірі 20000 грн., а відтак суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за кредитним договором, колегія суддів вважає, що умови кладеного договору в частині річної процентної ставка - 101583.87 % річних, є несправедливими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що укладаючи додаткові договори до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року, кредитодавець погоджувався на погашення позичальником заборгованості лише в розмірі спочатку 10 000 грн., а в подальшому 6000 грн.

Враховуючи те, що проценти за користування кредитними коштами перевищують суму (тіло) кредиту, що є несправедливим, а розмір нарахованих позивачем процентів не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшити заборгованість за процентами з 111042 грн. до розміру заборгованості за кредитом - 20000 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року в розмірі 40 000 грн., з яких 20000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 20000 грн заборгованість за відсотками.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь 40000 грн., що становить 30.53 % позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 739.56 грн. судового збору за подання позову, що пропорційно до задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні позовних вимог на 69.47 %, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3155.33 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2415,77 грн. судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3278205 від 16 листопада 2022 року в розмірі 40 000 грн., з яких: 20000 грн. тіло кредиту, 20000 грн. відсотки за користування кредитними коштами.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 2415,77 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 червня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.