Номер провадження: 22-ц/813/3314/25
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс»

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» про повернення безпідставно набутих грошових коштів

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20 жовтня 2024 року, просила стягнути з ТОВ «КК «Сервіс плюс» на її користь грошові кошти, сплачені за період з 01 травня 2022 року по 31 січня 2024 року в сумі 5449,78 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є власницею1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року у справі №521/3338/22 визнано недійсними та скасовано рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_2 , оформлених протоколом від 11 жовтня 2018 року. Цим протоколом було прийнято рішення про: 1) визначення управителя багатоквартирного житлового будинку та затвердження умов договору з управителем; 2) обрання уповноваженої особи співвласників багатоквартирного будинку під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням та для подання протоколу загальних зборів на зберігання до виконавчого комітету Одеської міської ради; 3) прийняття рішення про вибір колективної моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги поводження з побутовими відходами та визначення повноважень управителя щодо заключення договору з постачальником цієї послуги від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року у справі №521/4697/23 визнано недійсним та скасовано рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , оформлених протоколом від 25 квітня 2022 року. Визнано недійсним договір №03/3 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 від 01 травня 2022 року та додаток до договору № 1 Ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі рахунків відповідача, за надання послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2023 року, позивачкою сплачено грошові кошти в розмір 4061,67 грн.

28 квітня 2024 року, тобто після набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року у справі №521/4697/23, позивачка звернулася до відповідача із заявою про повернення коштів, сплачених у 2022-2023 роках на користь ТОВ КК «Сервіс плюс» за послугу «УБПТ» та проханням надіслати довідку про відсутність заборгованості по о/р № НОМЕР_1 на поштову адресу, однак відповідь не надходила.

Правою підставою для набуття відповідачем грошових коштів став договір №03/3 від 01 травня 2022 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 та додаток до договору №1 «Ціна на послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 », який рішенням суду у справі №521/4697/23 визнано недійсним, тому грошові кошти, сплачені позивачкою на користь відповідача підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

У червні 2024 року на адресу позивачки одночасно надійшли: рахунок на оплату послуг за 05/2024 для ОР №15076016 (Генерала Петрова, буд. 76, кв.16) від ТОВ КК Сервіс плюс та рахунок-повідомлення №10817 від 06 червня 2024 станом на 01 червня 2024 від КП ЖКС Черьомушки.

18 червня 2024 року позивачка направила керівнику КП ЖКС Черьомушки заяву з проханням надати копії документів, на підставі яких здійснені нарахування та повідомити стосовно правомірності нарахувань за послуги Вивіз ТПВ ТОВ КК Сервіс плюс, УБПТ на користь відповідача, а також надати роз`яснення щодо правомірності припису Оплату через ГЕРЦ не проводити, вказану у рахунку відповідача. Відповідь на цю заяву не надійшла.

У заяві про збільшення позовних вимог, позивачка також зазначила, що згідно листа розрахунків по о/р № НОМЕР_1 за період з 01 травня 2022 року по 01 липня 2024 року, нею сплачено на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 5449,78 грн. При цьому відповідачем суду не надано належних і допустимих доказів вирішення загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 питань про: визначення ТОВ "КК "Сервіс плюс" або КП "ЖКС "Черьомушки" управителем вказаного будинку у 2024 році та затвердження умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за виконанням укладеного договору; визначення повноважень управителя щодо управління будинком у 2024 році; визначення переліку та розміру витрат на управління будинком у 2024 році; вибору моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги) у 2024 році.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «КК «Сервіс плюс» на користь

ОСОБА_1 грошові кошти з 01 травня 2022 року по 31 січня 2024 року в сумі

5449,78 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2024 року виправлено описку щодо дати ухвалення оскаржуваного рішення, замість «15 листопада 2024 року», вірно зазначено «06 листопада 2024 року».

В апеляційній скарзі ТОВ «КК «Сервіс плюс» просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

За доводами апеляційної скарги, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не розглянув подане 24 жовтня 2024 року представником відповідача клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які свідчать про обставини, що мають важливе значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судом рішення.

Суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача від 05 листопада 2024 року про відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що таке було обґрунтоване перебуванням представника у відпустці без збереження заробітної плати, тим самим суд порушив права відповідача, які полягають у ненаданні процесуального часу на висловлення своєї позиції щодо позовних вимог з урахуванням поданих письмових доказів. Отже, суд не відкладаючи розгляд справи, ухвалив у справі рішення по суті спору, тим самим допустив порушення норм процесуального права.

Послуга з управління багатоквартирним будинком була надана у повному обсязі та належної якості, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від позивача на адресу відповідача не надходило, позивачка не відмовлялася від споживання цих послуг у встановленому порядку.

Сама по собі відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати цих послуг у повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції, безпідставно ухвалив рішення у справі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, оскільки сума 5449,78 грн по особовому рахунку № НОМЕР_1 сумарно складається з оплати послуг «УБПТ» та «вивіз ТПВ», при цьому суб`єктами правовідносин при наданні послуг з управління багатоквартирним будинком «УБПТ» є управитель», а послуг «вивіз ТПВ» є виконавець такої послуги, у зв`язку з чим, така послуга як «вивіз ТПВ» не може бути врахована, як послуга за «УБПТ».

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рева С.Л., подала відзив у якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «КК «Сервіс плюс», а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги відповідача та законність оскаржуваного судового рішення, вказуючи, що суд навів мотиви з яких виходив, відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси про відкриття провадження у справі від 11 липня 2024 року відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов, який дає відповідачу процесуальний термін для подання своїх заперечень, позиції на заявлені до нього позовні вимоги та яким відповідач мав право скористатись. Тому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на обмеження судом його прав є необґрунтованими. До ухвалення Малиновським районним судом м. Одеси рішення від 29 лютого 2024 року у справі №521/4697/23, по особовому рахунку № НОМЕР_1 за послуги УБПТ та Вивіз ТПВ, за період з 01 травня 2022 по 31 січня 2024 року, позивачка сумарно сплатила на користь відповідача грошові кошти у розмірі5449,78 грн, що підтверджується листком розрахунків на ім`я ОСОБА_1 .

Також з відзивом на апеляційну скаргу звернувся ОСОБА_2 , який посилаючись на те, що судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвалено законне рішення, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (5449,78 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.

Позивачка ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року у справі №521/3338/22 визнано недійсними та скасовано рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_2 , оформлених протоколом від 11 жовтня 2018 року. Цим протоколом було прийнято рішення про: 1) визначення управителя багатоквартирного житлового будинку та затвердження умов договору з управителем; 2) обрання уповноваженої особи співвласників багатоквартирного будинку під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням та для подання протоколу загальних зборів на зберігання до виконавчого комітету Одеської міської ради; 3) прийняття рішення про вибір колективної моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги поводження з побутовими відходами та визначення повноважень управителя щодо заключення договору з постачальником цієї послуги від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року у справі №521/4697/23 визнано недійсним та скасовано рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , оформлених протоколом від 25 квітня 2022 року. Визнано недійсним договір №03/3 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 від 01 травня 2022 року та додаток до договору № 1 Ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «КК «Сервіс Плюс» убачається, що за період з травня 2022 року по січень 2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 , позивачкою на користь відповідача сплачені грошові кошти у сумі 5449,78 грн за такі послуги: «ТПВ Екосервіс», «вивіз ТПВ ТОВ КК Сервіс», «УБПТ».

У квітні 2024 року, посилаючись на набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №523/4697/23, позивачка письмово зверталася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів, сплачених нею у 2022-2023 роках на користь ТОВ «КК «Сервіс плюс» за послугу «УБПТ», та просила надіслати на її поштову адресу довідку про відсутність заборгованості по о/р № НОМЕР_1 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходив з того, що позивачкою доведено підстави позову.

Такий висновок суду, колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі N 320/5877/17, провадження N 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі N 643/21744/19, провадження N 14-175цс21).

Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі N 922/3412/17, провадження N 12-182гс18).

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави, у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі N 910/17324/19, провадження N 12-12гс21).

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі N 6-100цс15.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Проаналізувавши вказані норми, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, вірно визначив, що характер спірних правовідносин полягає в поверненні коштів, набутих за недійсним договором.

Колегія суддів зауважує, що правочин (договір №03/3 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 від 01 травня 2022 року та додаток до договору № 1 «Ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 ») на підставі якого відповідачем нараховувалися, а позивачкою сплачувалися грошові кошти за послуги з управління багатоквартирним будинком та вивіз твердих побутових відходів, не породив правових наслідків з моменту його укладення, оскільки був визнаний недійсним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року у справі №521/4697/23.

Ураховуючи, що згідно розрахунку, наданого відповідачем, за період з травня 2022 року по січень 2024 року, позивачка на підставі зазначеного вище правочину, сплатила на користь ТОВ «КК «Сервіс Плюс» грошові кошти у розмірі 5449,78 грн, вимога про стягнення цих коштів є обґрунтованою, оскільки відповідач ці кошти отримав безпідставно, як плату за послуги на підставі правочину, який у подальшому визнаний недійсним у судовому порядку.

Аргументи скаржника щодо безпідставного ухвалення судом рішення у справі з урахуванням заяви позивачки про збільшення позовних вимог з підстав, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів відхиляє, оскільки розрахунок заборгованості, наданий відповідачем свідчить про те, що у період часу травень 2022 року січень 2024 року, позивачка сплачувала на користь відповідача грошові кошти не лише за послуги з управління багатоквартирним будинком, а і за вивезення твердих побутових відходів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Стосовно посилань скаржника в якості доводів апеляційної скарги щодо надання ним позивачці послуг належної якості, колегія суддів зауважує, що такі є безпідставними, оскільки предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів, сплачених позивачкою на користь відповідача на підставі правочину, визнаного у судовому порядку недійсним, тому у межах розгляду цієї справи не мають правового (юридичного) значення характер (обсяг та якість) наданих послуг.

З цих підстав, колегія суддів, не приймає до уваги посилання скаржника на те, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати цих послуг у повному обсязі, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з безпідставним набуттям відповідачем грошових коштів, а не через не виконання (неналежне) виконання позивачкою обов`язків, як споживачем таких послуг.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі №6-59цс13 (постанова від 30 жовтня 2013 року) предметом спору було стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території та 3 % річних від простроченої суми.

У справі №221/515/15-а (20 квітня 2016 року) предметом спору було стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

З огляду на викладене, висновки щодо застосування норм права, які містяться у згаданих вище постановах Верховного Суду України, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, обставини, встановлені судом в цій справі, суттєво відрізняються від обставин, встановлених у справах №6-59цс13, №221/515/15-а.

Вирішення судом справи без врахування доказів, поданих представником відповідача до суду 24 жовтня 2024 року, не вплинуло на правильність висновку суду про задоволення позову, з підстав наведених в оскаржуваному рішенні, оскільки такі докази, подані стороною відповідача на підтвердження обставин стосовно надання позивачці послуг у повному обсязі та належної якості, що не стосується предмету позову.

Стосовно доводів скаржника про те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зауважує про таке.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, 05 листопада 2024 року, представниця скаржника, Барсегян А.Л. звернулася до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, призначеного на 06 листопада 2024 року, посилаючись на її перебування у відпустці за сімейними обставинами в обґрунтування чого долучила копію відповідного наказу.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (див. постанову Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі N 361/8331/18 (провадження N 61-22682св19)).

При цьому, колегія суддів зауважує, що у вказаному вище клопотанні сторони відповідача не наведено обґрунтувань неможливості вирішення спору за відсутності представника відповідача, із зазначенням необхідності надання представником пояснень особисто у відповідному судовому засіданні.

Також матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували неможливість взяти участь у розгляді справи іншого представника відповідача, який за організаційно-правовою формою є юридичною особою.

Тому ухвалення судом рішення за відсутності представника відповідача, не призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, і не є окремою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду з якими не погоджується скаржник.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький