Справа № 125/1200/22
Провадження № 22-ц/801/1638/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач :Береговий О. Ю.
УХВАЛА

24 червня 2025 рокуСправа № 125/1200/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року,

встановив:

Не погодившись із рішенням Барського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна подала апеляційну скаргу до якої додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що оскаржуване рішення відповідач не отримувала, а про його існування дізналась лише 15 травня 2025 року за місцем роботи після надходження постанови про звернення стягнення на заробітну плату.

Проте, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначені в клопотанні підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За правилами ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду ухвалене 15 жовтня 2024 року (а.с. 210-218), та 16 жовтня 2024 року направлено на електронну адресу, зокрема, відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною довідкою. Вказана електронна адреса зазначена відповідачем самостійно в першій поданій нею заяві від 06 червня 2023 року (а.с. 129) та в усіх послідуючих заявах (а.с. 130-141, 160-164).

Відповідно до п. 2, ч. 6, ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Поряд з цим, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Вказаний висновок релевантний з висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року в справі № 753/19393/20 (Провадження № 61-6136св22).

Копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 доставлено на її електронну адресу 16 жовтня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Між тим, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року подана останньою 12 червня 2025 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, оскільки останнім днем подачі апеляційної скарги, в силу ч. 1 ст. 354 ЦПК України вважається 15 листопада 2024 року, так і поза межами строку, в межах якого заявник мав право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згідно ч. 2 статті 354 ЦПК України, а саме 16 листопада 2024 року.

Належних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження згідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України заявником не наведено.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Факт отримання оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 16 жовтня 2024 року підтверджено матеріалами справи, зокрема, довідкою про доставку електронного листа.

Відтак, вказане свідчить про те, що 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення та була обізнана з його змістом та обмеженими строками оскарження.

Доводи клопотання про те, що про існування оскаржуваного рішення відповідач дізналась лише 15 травня 2025 року після надходження постанови про звернення стягнення на заробітну плату не заслуговують на увагу та спростовуються фактом отримання рішення суду раніше, а саме 16 жовтня 2024 року.

Також, доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на оскарження вказаного рішення суду в визначений законом строк, що може свідчити про можливе неналежне користування стороною відповідача своїми процесуальними правами.

За таких обставин, вказані в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року, слід визнати неповажними, в зв`язку з чим апелянту слід звернутись до апеляційного суду із новою заявою про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів їх поважності.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 356, 357 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 359, 360, 361 ЦПК України суд,

ухвалив:

Визнати неповажними підстави зазначені представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2024 року залишити без руху, надавши апелянту строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий