ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7617/24 Провадження 2/636/585/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючої судді Золотоверхої О.О.,

за участі секретаря судового засідання Караулової О.М.,

представника позивача - адвоката Бігунець І.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зінькова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «П.О.С.Т.», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

13.09.2023 через систему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Бігунець І.М. звернулася до суду з позовом до відповідачів, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023 укладений між ТОВ "П.О.С.Т." та ОСОБА_3 ; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023, а саме: зобов`язати ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 ) повернути (передати) ОСОБА_2 транспортний засіб - легковий автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі/кузова/рами (ідентифікаційний номер транспортного засобу) НОМЕР_1 та ключ до запалювання до вказаного транспортного засобу, скасувати перереєстрацію вказаного транспортного засобу, здійснену Територіальним сервісним центром № 8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві за ОСОБА_3 ; відновити державну реєстрацію вказаного транспортного засобу за позивачем, а також стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), що був придбаний ним в ТОВ "Траст Консалтинг Груп" згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 8047/2022/3576886 від 28.12.2022 за купівельною ціною 100000,00 грн. та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Вказаний належний Позивачу автомобіль був без волі Позивача відчужений невстановленою особою іншій особі - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

За фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, який належить Позивачу СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0004307 від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 289 КК України. В ході кримінального провадження встановлено, що вказаний транспортний засіб було відчужено Відповідачу ОСОБА_5 невстановленою особою на підставі договору комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 та наступного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023.

Як вбачається з договору комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 Комісіонер ТОВ "П.О.С.Т." зобов`язується за дорученням Комітента ОСОБА_2 вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо продажу транспортного засобу «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ). Як вбачається з договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023 ТОВ "П.О.С.Т.", який є Комісіонером на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 передав у власність Покупцеві ОСОБА_3 транспортний засіб «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ). Згідно п. 2.2. договору купівлі-продажу Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. У заяві № від 13.12.2023 р. на ім`я начальника ТСЦ 8045 ОСОБА_3 просила провести операцію з перереєстрації транспортного засобу «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ). У зв`язку з перереєстрацією транспортного засобу на нового власника співробітниками ТСЦ вилучені номерні знаки транспортного засобу та видано нові номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024, підпис у графі "Комітент" у договорі комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Таким чином, висновком експерта Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024 підтверджується, що транспортний засіб легковий автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) вибув з власності Позивача поза його волею оскільки Позивач не уповноважував жодних осіб на відчуження належного йому на праві власності автомобіля, що відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Отже Договір комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 між ОСОБА_2 та ТОВ "П.О.С.Т." фактично не укладався і такого договору не існує, тобто він є неукладеним. Як наслідок, похідний договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023 між ТОВ "П.О.С.Т." та ОСОБА_3 укладений без достатньої правової підстави, без волі дійсного власника ТЗ, а отже є недійсним.

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-23/68935-АВ ринкова вартість транспортного засобу марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер ТЗ НОМЕР_1 ) становить 315 525,60 грн. Перебування спірного транспортного засобу у володінні Відповідача ОСОБА_5 підтверджується ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 р. справа № 756/6773/24, якою було скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0004307 від 22.12.2023 на речовий доказ - автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в частині заборони користування вказаним майном ОСОБА_1 та протоколом передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 12.06.2024.

Факт відсутності волевиявлення Позивача на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу підтверджується висновком почеркознавчої експертизи Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024, згідно якого вбачається, що Позивач не підписував договір комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023. Оскільки спірний автомобіль вибув з володіння законного власника поза його волею, та реєстрація даного автомобіля здійснена за Відповідачем ОСОБА_5 без відповідної правової підстави (за недійсним договором купівлі-продажу), то відтак підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування державної реєстрації транспортного засобу за Відповідачем ОСОБА_5 та відновлення державної реєстрації спірного транспортного засобу за Позивачем, як такі що є похідними. При пред`явленні позовної вимоги про скасування державної реєстрації позивач фактично просить відновити становище, за якого державна реєстрація, вчинена на підставі неукладеного (недійсного) правочину, не існувала, що дозволить йому здійснити державну реєстрацію транспортного засобу на підставі першого договору.

03.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зінькова О.Ю. надійшов відзив на позов, в якому він просив залишити позов без розгляду з наступних підстав. Ознайомившись із позовними вимогами Позивача, ОСОБА_1 вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. По-перше, доводи сторони Позивача про незаконне відчуження належного йому транспортного засобу є передчасними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки транспортний засіб «PEUGEOT», моделі «301», 2021 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі « НОМЕР_1 » був законно та офіційно придбаний ОСОБА_6 . Так, між минулим власником ОСОБА_2 , як Комітентом, та ТОВ «П.О.С.Т.»- як Комісіонером в особі ОСОБА_7 , було укладено Договір комісії №6508/23/1/014803 від 29.11.2023. За змістом п. 1.1. вказаного договору Комісіонер зобов`язувався за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/ або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України): модель PEUGEOT 301, 2021 року випуску, колір білий, VIN, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію СТР НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_5 , зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 28.12.2022 року (надалі - Транспортний засіб або ТЗ) за ціною, не нижче узгодженої Сторонами, з саме: 15000 грн.

Таким чином, попередній власник транспортного засобу ОСОБА_2 свідомо та за власною волею доручив ТОВ «П.О.С.Т.», шляхом укладення Договору комісії, вчинити продаж вищевказаного транспортного засобу від імені Товариства. Надалі, між ТОВ «П.О.С.Т.» який був Комісіонером та діяв у відповідності до п.8 Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998р. та на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії №6508/23/1/014803 від 29.11.2023 як Продавцем в особі відповідального ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 як Покупцем було укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №6508/23/1/014803 від 30.11.2023. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору Продавець зобов`язувався передати у власність Покупцеві транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України): марка PEUGEOT, модель ЗОЇ, 2021 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію СТР НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_5 , зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 28.12.2022 року (надалі - Транспортний засіб або ТЗ).

При цьому, за змістом п. 3.1. зазначеного Договору за домовленістю Сторін ціна Транспортного засобу складає 15000 грн. До того ж, у відповідності до пунктів 5.1. та 6.1. Договору, Покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором сплатити Продавцю ціну Транспортного засобу зазначену в п. 3.1. Договору; в порядку та на визначених цим Договором, прийняти Транспортний засіб. В свою чергу, Продавець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати Транспортний засіб. Вказані обов`язки були виконані сторонами в повному обсязі, що свідчить про реальне виконання договору купівлі-продажу.

До того ж, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1988 N2 1388 було здійснено державну реєстрацію транспортного засобу та 01.12.2023 вказаний автомобіль був офіційно переоформлений у ТСЦ МВС на ім`я ОСОБА_3 . Таким чином, офіційний перехід права власності на транспортний засіб від попереднього власника до ОСОБА_6 відбувся законно та на договірних підставах.

Більше того, на момент укладення Договору купівлі-продажу не існувало жодних обмежень щодо відчуження вказаного транспортного засобу. Так, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні будь-які записи щодо наявних відносно транспортного засобу, який був предметом договору купівлі-продажу, арештів, застав та інших обтяжень. Крім того, у офіційних базах МВС України станом на день продажу також була відсутня жодна інформація про перебування автомобіля у розшуку.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не знала і не могла знати про можливу відсутність у продавця повноважень на відчуження спірного автомобіля. Таким чином, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу. Враховуючи наявність згоди Позивача на відчуження транспортного засобу, яка виражена у формі підписання договору комісії і добровільної фізичної передачі транспортного засобу ТОВ «П.О.С.Т.» для подальшого перепродажу, спірний транспортний засіб вибув з володіння Позивача за його волею, а отже підстав для застосування статті 388 ЦК України немає. Вказане свідчить про повне та законне набуття ОСОБА_1 права власності на оплатно придбаний нею автомобіль та відсутність підстав у Позивача для витребування вказаного транспортного засобу. Втручання у право мирного володіння ОСОБА_1 автомобілем безумовно призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

По-друге, позовні вимоги Позивача є передчасними з огляду на те, що вони засновується на твердженні про викрадення транспортного засобу у Позивача та підробці укладеного договору комісії. Так, у позовній заяві сторона позивача звертає увагу на наявність кримінального провадження № 0004307 від 22.12.2023 за ч. 1 ст. 289 КК України. При цьому, обґрунтовуючи вимоги щодо визнання недійсними договору купівлі- продажу, Позивач посилається на складений в рамках вищевказаного кримінального провадження висновок експерта Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024, згідно з яким начебто встановлено, що підпис у графі "Комітент" у договорі комісії N 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Вказаний доказ на думку Позивача підтверджує, що транспортний засіб вибув з власності Позивача поза його волею, оскільки Позивач не уповноважував жодних осіб на відчуження належного йому на праві власності автомобіля, що відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу. Разом з тим, слід зазначити, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, обвинувальний вирок або будь-яке рішення, яке б підтверджувало незаконність заволодіння транспортним засобом відсутнє. Таким чином, саме в рамках кримінального провадження має бути встановлено, чи мало місце кримінальне правопорушення під час укладення вказаних договорів, які слугували підставою для перереєстрації автомобіля за ОСОБА_1 . З огляду на зазначене, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «П.О.С.Т.», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, має бути відмовлено. По-третє, за подання вказаної позовної заяви Позивачем було сплачено судовий збір не в повному обсязі. У позовній заяві Позивач зазначає, що позов не містить вимог майнового характеру. При цьому, Позивачем було заявлено 4 позовні вимоги: 1) про визнання недійсним договору купівлі-продажу; 2) про застосування наслідків недійсності договору купівлі- продажу - зобов`язання повернути транспортний засіб; 3) про скасування перереєстрації транспортного засобу; 4) про відновлення державної реєстрації транспортного засобу. Як випливає з квитанції про сплату судового збору, за подання позовної заяви Позивачем було сплачено 4844.80 грн., тобто як за 4 вимоги немайнового характеру (1211,20 * 4). У Постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру] - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п. 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання недійсним договору є вимогою немайнового характеру, а позовні вимоги, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, є вимогами майнового характеру.

У даній справі Позивачем заявлено окрім вимоги про визнання недійсним договору (немайнова вимога) також вимогу про повернення транспортного засобу як наслідку недійсності правочину, скасування державної реєстрації та поновлення реєстрації права власності на транспортний засіб за Позивачем, а тому ці вимоги по своїй суті є майновими і судовий збір повинен був бути сплачений у сумі, яка обчислюється виходячи від вартості майна. Враховуючи вищевикладене, судовий збір у даному випадку повинен був бути сплачений, виходячи зі ставок судового збору, встановлених законом, як для вимог немайнового характеру (одна вимога), так і для вимог майнового характеру (три вимоги), чого Позивачем зроблено не було.

Крім того, з огляду на майновий характер заявлених вимог, Позивачем мала бути вказана ціна позову, що відповідає дійсній вартості спірного майна на момент пред`явлення позову. Разом з тим, ні з позовної заяви, ні з доданих до неї матеріалів не випливає дійсна (реальна) ринкова вартість транспортного засобу, що свідчить про невиконання Позивачем вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Викладені обставини є очевидними недоліками позовної заяви, які не були встановлені судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо зокрема провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк. З огляду на зазначене позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «П.О.С.Т.», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу недійсним має бути залишений без розгляду.

07.01.2025 представник позивача - адвокат Бігунець І.М. надіслала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що відзив по вказаній справі був надісланий не з офіційної електронної адреси представника ОСОБА_1, а саме, «ОСОБА_12 помічник» (email - ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Незважаючи на той факт, що на надісланий документ було накладено кваліфікований електронний підпис Зінькова О.Ю , «ОСОБА_12 помічник» не є стороною в даній цивільній справі. Як вона отримала ключ з Кваліфікованим електронним підписом Представника Відповідача ОСОБА_1 є не зрозумілим та не визначеним. Також, варто наголосити, що надсилання процесуальних документів здійснюється через офіційну електронну пошту адвокатського об`єднання, адвоката та представника, а не через особисту електронну адресу помічника або будь якої іншої сторонньої особи. Адже документи, що мають юридичне значення, повинні надсилатися з офіційної поштової скриньки, що пов`язана з адвокатською діяльністю, щоб забезпечити належну ідентифікацію та дотримання процесуальних вимог.

Сторона Позивача не погоджується з відзивом на позовну заяву Представника Відповідача - адвоката Зінькова О.Ю., з огляду на наступне. По-перше, Представник ОСОБА_1 не наводить аргументи та тези, які б заперечували позовні вимоги або виклад фактичних обставин, які описуються у позовній заяві. Такий спосіб аргументації називається методом заперечення без доказів або методом ствердження "навпаки". Разом з тим, такий метод застосовується, як логічна помилка "перевернутого доказу" (лат. argumentum ad contrarium), коли опонент не спростовує конкретні аргументи, а просто заперечує їх або стверджує, що все було "насправді навпаки", не надаючи конкретних доказів або контраргументів. Так, у відзиві на позовну заяву постійно повторюється хронологія укладання договорів та посилання на відповідні пункти цих договорів, які в свою чергу є недійсними за своєю природою. Такий виклад обставин повинен, нібито, довести дійсність укладання правочинів та продемонструвати їх законність і договірний характер. Варто повторити та наголосити, що Сторона Відповідача ОСОБА_1 не заперечила та не змогла протиставити доцільні та відповідні аргументи щодо недійсності правочинів у відповідності до статті 215 та 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК (Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Таким чином, недійсність договору та правочину випливає із таких ключових підстав, як: відсутність волі на укладення правочину, що означає, що одна зі сторін не мала наміру чи бажання укладати угоду; невідповідність між волею і волевиявленням, коли дії або висловлювання учасника не відображають його реальне бажання чи намір укласти договір. До того ж, Представник вказує наступне : «Вказані обов`язки були виконані сторонами в повному обсязі, що свідчить про реальне виконання договору купівлі-продажу.»; «було здійснено державну реєстрацію транспортного засобу та 01.12.2023 року вказаний автомобіль був офіційно переоформлений у ТСЦ МВС на ім`я ОСОБА_3 .»; «Таким чином, офіційний перехід права власності на транспортний засіб від попереднього власника до ОСОБА_6 відбувся законно та на договірних підставах.».

Як передбачено ч. 1 ст. 216 ЦК (Правові наслідки недійсності правочину), недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Посилання у відзиві на статтю 330 ЦК та 388 ЦК є, по суті, самоспростуванням зі сторони Представника Відповідача: «Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі No6-3090цс15, наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.» Варто наголосити, що ОСОБА_2 , є законним власником майна, яке і належало б йому, якби не було вчинено кримінальне правопорушення 21 грудня 2023 року, кваліфікованого за ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України. У Позивача було відсутнє вільне волевиявлення на відчуження майна.

Останнім заволоділи незаконним шляхом. Відтак, існують всі підстави для застосування статті 388 ЦК України. Крім цього, добросовісність як презумпція матеріального права має процесуальне значення та впливає на розподіл доказування. Якщо добросовісність є умовою набуття права власності (ст. 330 ЦК), саме набувач має доказати свою добросовісність. Це загальне правило: у спорі про витребування, доказуються правові підстави виникнення правового титулу власності особою, яка наполягає на своєму статусі власника. Спір про віндикацію - це завжди титульний спір для обох сторін. Так, у ч. 5 ст. 12 ЦК , встановлюється загальна презумпція добросовісності дій, але відповідно до правової природи та практики застосування, перевагу має норма, що має спеціальну дію, а отже у віндикаційному спорі саме набувач має обов`язок доказування своєї добросовісності. По-друге, у відзиві на позовну заяву сторона Відповідача ОСОБА_1 відображає результати та докази, які були зібрані органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0004307 від 22.12.2023 року, як не суттєві і виходить з такого твердження, що незаконність заволодіння транспортним засобом взагалі непідтверджена.

Зокрема, безпідставно та бездоказово відображає Висновок експерта Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024 року як такий, яким «було начебто встановлено», що підпис у графі "Комітент" у договорі комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

З огляду на другий пункт відзиву, також, вбачається, що процесуальні дії, які були вчиненні в рамках вищевказаного кримінального провадження, здійснювалися просто так і це являється «просто думкою Позивача, яка нібито підтверджує, що транспортний засіб вибув з власності Позивача поза його волею, оскільки Позивач не уповноважував жодних осіб на відчуження належного йому на праві власності автомобіля».

Разом з тим, сторона Відповідача ОСОБА_1 достеменно володіє інформацією, що 04.01.2024, ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на транспортний засіб марки PEUGEOT модель «301» р.н. НОМЕР_7 , 2021 року випуску, білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . 09.05.2024 року Київським апеляційним судом було залишено арешт на вищевказане майно при розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.01.2024, яка була подана представником ОСОБА_5 , - адвокатом Зіньковим О.В.

Якщо докази, зібрані в рамках кримінального провадження, підтверджують, що майно було незаконно відчужене, це може свідчити про абсолютну відсутність добросовісності у нового власника. За наявності доказів, що підтверджують незаконність відчуження, а саме, кримінальне провадження, яке показує, що майно було вкрадено або отримано незаконним шляхом, набувач не може вважатися добросовісним, навіть якщо він не мав злого умислу на момент покупки. Така ситуація передбачає, що право власності на майно може бути повернуто попередньому власнику, і набувач повинен буде повернути майно.

По-третє, Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.10.2024 року було відкрито провадження у 636/7617/24, в якій було визначено: «Позовна заява відповідає вимогам, що встановлені статтями 175-177 ЦПК України та виходячи з положень ст. 27 ЦПК України підсудна Чугуївському міському суду Харківської області. Підстави, визначені статтями 185, 186 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні. Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її складання.» Отже, визначення питання щодо позовних вимог та обсягу сплати судового збору є виключною компетенцією суду під час безпосереднього процесуального вирішення питання про відкриття провадження по справі чи залишення позовної заяви без руху або без розгляду. Представник Відповідача ОСОБА_1 не володіє правом стосовно встановлення конкретних недоліків позовної заяви.

28.10.2024 від третьої особи РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, в яких зазначено, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 28.12.2022 в ТСЦ № 8047 транспортний засіб PEUGEOT 301, 2021 року випуску, об`єм двигуна 1587 см3, номер кузова НОМЕР_1 з ТОВ «ТРАСТ КОНСАЛТИНГ ГРУП» перереєстровано на ім`я ОСОБА_2 . 01.12.2023 в ТСЦ № 8047 вказаний транспортний засіб з Позивача перереєстровано на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , підстава - договір комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 та договір купівлі-продажу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023, укладений в суб`єкта господарювання ТОВ «П.О.С.Т.». Станом на 28.10.2024 транспортний засіб PEUGEOT 301, 2021 року випуску, об`єм двигуна 1587 см3, номер кузова НОМЕР_1 обліковується зареєстрованим на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Особливості здійснення комісійної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, регулюється Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200. Здійснення комісійної торгівлі транспортними засобами, укладання договору комісії та договору купівлі-продажу транспортних засобів має відбуватися відповідно до Порядку № 1200 та покладає на комісіонера - суб`єкта господарювання (в даній справі ТОВ «П.О.С.Т.»), обов`язок ретельно перевіряти документи, які пред`являє комітент (продавець) під час приймання на комісію транспортних засобів.

Одним із елементів процедури державної реєстрації є її скасування, що регламентується пунктом 40 Порядку № 1388. В позовній заяві Позивач просить «відновити державну реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля марки «PEUGEOT» моделі «301» … за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ), всупереч вимогам Порядку № 1388, який встановлює виключно процедуру державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, та зняття їх з обліку. Вважаємо вказану позовну вимогу передчасною, оскільки у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зокрема, проведена 01.12.2023 в ТСЦ № 8047 перереєстрація транспортного засобу PEUGEOT 301, 2021 року випуску, об`єм двигуна 1587 см3, номер кузова НОМЕР_1 з Позивача на ім`я ОСОБА_3 підлягатиме скасуванню, з подальшою перереєстрацією вказаного транспортного засобу на попереднього власника - Позивача. Враховуючи надані пояснення, з приводу прийняття рішення по справі, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), покладається на розсуд Суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 в судовому засідання проти задоволення позову заперечував в підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача ТОВ «П.О.С.Т.» в судові засідання 01.04.2025 та 12.06.2025 не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, відзив на позов не надали, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Представник третьої особи в судові засідання 01.04.2025 та 12.06.2025 не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, надали пояснення по справі, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Суд, розглянувши позов, вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу 8047/2022/3576886 транспортного засобу від 28.12.2022 (копія а.с.13-14), укладеного між ТОВ «ТРАСТ КОНСАЛТИНГ ГРУП» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), останній придбав транспортний засіб марки Peugeot, моделі 301, 2021 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_10 , н.з. - НОМЕР_11 , зареєстрований за продавцем 28.12.2022 ТСЦ 8047, ціна ТЗ за домовленістю сторін складає 100 000.00 грн.

На підтвердження реєстрації за позивачем 28.12.2022 транспортного засобу марки Peugeot, моделі 301, 2021 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 надано і копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8047 (д.н.з. ТЗ НОМЕР_5 ) (а.с.15).

До суду надано копію договору комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 (а.с.17-18), з якого вбачається, що ТОВ "П.О.С.Т." (комісіонер) зобов`язується за дорученням ОСОБА_2 (комітента) вчинити за рахунок Комітента за комісійну плату від свого імені один/ або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «PEUGEOT 301», 2021 р.в., білого кольору, VIN, №кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 , н.з. НОМЕР_13 , зареєстрований за власником 28.12.2022, за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме 15 000.00 грн.

30.11.2023 між ТОВ «П.О.С.Т.» (комісіонером) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (копія а.с.19-20), предметом якого є транспортний засіб марки Peugeot, моделі 301, 2021 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_10 , н.з. - НОМЕР_11 , зареєстрований за власником 28.12.2022, згідно якого остання придбала вказаний автомобіль за 15000.00 грн.

01.12.2023 ОСОБА_3 звернулася із заявою № (копія а.с.21-22) до ТСЦ 8047, в якій просила провести операцію «308 - Перереєстрація на нового власника за дог.купівлі-продажу (СГ)» щодо перереєстрації на її ім`я спірного транспортного засобу та залишення наявних номерних знаків.

13.12.2023 на ТЗ марки Peugeot, моделі 301, 2021 р.в., білого кольору, VIN НОМЕР_1 видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_3 (д.н.з. НОМЕР_5 ) (копія а.с.16).

22.12.2023 до ЄРДР за №0004307 Оболонським УП ГУНП у м. Києві внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України за заявою ОСОБА_2 за наступним фактом: «21.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена досудовим розслідуванням особа, шахрайським шляхом незаконно заволоділа транспортними засобами, а саме: автомобіль марки «Peugeot», моделі «301», 2021 р.н., білого кольору, р.н. НОМЕР_15 , номер шасі « НОМЕР_16 »; марки «Peugeot», моделі «301», 2021 р.в., білого кольору, р.н. НОМЕР_5 , номер шасі « НОМЕР_1 »; марки «Skoda», моделі «Rapid», 2016 р.в., білого кольору, р.н. НОМЕР_17 , номер шасі « НОМЕР_18 » ( НОМЕР_19 від 21.12.2023).

В рамках кримінального провадження за №0004307 проведено почеркознавчу експертизу та надано висновок експерта №СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024 (копія а.с.24-29), з якого вбачається, що підпис у графі «Комітент» у договорі комісії №6508/23/1/014803 від 29.11.2023 - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; підпис у графі «Комітент (довірена особа)» у акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6508/23/1/014803 від 29.11.2023 - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою; підпис у графі «Комітент (довірена особа)» у акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №6508/23/1/003562 від 28.08.2023 - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

В рамках кримінального провадження за №0004307 проведено автотоварознавчу експертизу та надано висновок експерта №СЕ-19/111-23/68935-АВ від 11.01.2024 (а.с.30-40), з якого вбачається, що ринкова вартість ТЗ марки «Peugeot» моделі «301», 2021 р.в., білого кольору, р.н. НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_1 », станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 21.12.2023, становить 315525.60 грн.

З копії ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2024 по справі №756/6773/24 (а.с.41-42) вбачається, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.01.2024 накладено арешт та ТЗ марки «Peugeot» моделі «301», 2021 р.в., білого кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_1 » із забороною користування, розпорядження та відчуження. Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2024 скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.01.2024 у КП №0004307 від 22.12.2023 на вказаний автомобіль в частині заборони користування вказаним майном, роз`яснено необхідність повернення майна власнику.

Згідно копії протоколу передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 12.06.2024 (а.с.43) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передано на відповідальне зберігання ТЗ марки «Peugeot» моделі «301», 2021 р.в., білого кольору, р.н. НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_1 ».

Третьою особою надано копію результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 28.10.2024 щодо ТЗ Peugeot 301, 1587, (2021), білий, № двиг. НОМЕР_20 , № куз. НОМЕР_1 (а.с.80), з якого вбачається, що 02.06.2021 вказаний ТЗ зареєстровано за ТОВ «ОТП Лізинг» (свідоцтво НОМЕР_21 , первинна реєстрація нового ТЗ, придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону), 28.12.2022 - за ТОВ «ТРАС КОНСАЛТИНГ ГРУП» (свідоцтво СТР 316097, перереєстрація ТЗ за договором фінансового лізингу та ДКП предмета лізингу), 28.12.2022 - за ОСОБА_2 (свідоцтво СТР НОМЕР_6 , перереєстрація ТЗ на нов. Власника по договору, укладеному в ТСЦ), 01.12.2023 - за ОСОБА_3 (свідоцтво СТО 914177, перереєстрація на нового власника за дог.купівлі-продажу (СГ), 13.12.2023 - за ОСОБА_3 (свідоцтво СТО 978171, перереєстрація при переобладнанні для роботи на газовому пальному).

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з пунктами 12, 16, 17 Порядку № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Судом встановлено, що реєстрація транспортного засобу марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), за відповідачем ОСОБА_1 відбулася 13.12.2023 року на підставі договору комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 та наступного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023, укладеного між TOB «П.О.С.Т.» та ОСОБА_9 .

Водночас, позивач стверджує, що не укладав договору комісії із TOB «П.О.С.Т.» та не уповноважував цього відповідача вчиняти будь-які дії, в тому числі відчужувати спірний автомобіль, у зв`язку з чим до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 0004307 від 22.12.2023.

Згідно висновку Київського НДЕКЦ № СЕ-19/111-24/26490-ПЧ від 06.05.2024 встановлено, що підпис від імені позивача у договорі комісії № 6508/23/1/014803 від 29.11.2023 року виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою.

Висновок експерта складено відповідно до вимог чинного законодавства в рамках кримінального провадження 0004307 від 22.12.2023. Експерта попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтею 384, 385 КК України.

Стороною відповідача не надано доказів на спростування вказаного висновку експерта чи його оскарження.

Відтак вказаний висновок слід взяти до уваги, враховуючи постанову Верховного Суду № 363/2043/16-ц від 28 липня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що обставини, які вбачаються із висновку почеркознавчої експертизи, щодо неналежності підпису позивача у договорі комісії, є достатніми для встановлення відсутності волі позивача на вчинення цього правочину.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною 1 статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом частини першої статті 387ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як передбачено частинами першою-третьою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Тобто добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. При цьому за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не підписував договору комісії, а тому такий правочин в силу закону між комісіонером TOB «П.О.С.Т.» та комітентом ОСОБА_2 не укладався. Тобто, волі позивача на відчуження спірного транспортного засобу не було, однак на підставі договору купівлі-продажу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023, укладеного між TOB «П.О.С.Т.» та ОСОБА_9 належний позивачу автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білий, № двиг. НОМЕР_20 , було перереєстровано на нового власника.

Відтак, оскільки спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею, на підставі неукладеного договору комісії та договору купівлі-продажу було продано ОСОБА_1 , отже майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним та щодо витребування з володіння ОСОБА_1 майна - автомобіля марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білий, № двиг. НОМЕР_20 .

Отже, оскільки в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу позов підлягає задоволенню, тому державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білий, № двиг. НОМЕР_20 ., підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст. 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Згідно із частинами першою, четвертою, дев`ятою статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Із аналізу норм зазначеного закону можна зробити висновок, що державна реєстрація транспортних засобів спрямована на впорядкування відносин між учасниками дорожнього руху, у тому числі і в частині обліку транспортних засобів на підставі вже існуючого права (власності, користування), а не у розумінні реєстрації права на транспортний засіб, яка пов`язана саме з виникненням відповідного права.

Як передбачено пунктом 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:…- договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Таким чином, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів.

Згідно з пунктом 40 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується: на підставі документів, що підтверджують установлення факту знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу, номера двигуна або заміни без відповідного дозволу номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу; на підставі відомостей про транспортний засіб, який під час здійснення його державної реєстрації (перереєстрації) або зняття з обліку перебував під дією обтяжень, або у разі подачі документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів; у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу; на підставі рішення суду; у разі встановлення факту підроблення митних документів або нездійснення митного оформлення транспортного засобу.

Визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023 та витребування з володіння ОСОБА_1 автомобіля марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білого кольору, № двиг. НОМЕР_20 , є достатньою підставою для скасування реєстрації транспортного засобу - автомобіля марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білого кольору, № двиг. НОМЕР_20 , за позивачем, скасування державної реєстрації зняття з обліку рухомого майна автомобіля «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білого кольору, № двиг. НОМЕР_20 , та перереєстрацію транспортного засобу за позивачем та потребує захисту такого права боку з суду, так як відрегульовано законом.

Таким чином, щодо позовних вимог позивача про перереєстрацію транспортного засобу автомобіля «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), білого кольору, № двиг. НОМЕР_20 на ім`я позивача суд зазначає, що законодавством передбачено, що у разі визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), підлягатиме скасуванню, з подальшою перереєстрацією вказаного транспортного засобу на попереднього власника.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-6 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

При цьому суд зазначає, що комісія банківської установи за здійснення фінансовий послуг не входить до переліку витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Так позивачем на підтвердження витрат на поштові витрати на відправку листів надано копії описів від 13.09.2024 (а.с.46-47), копії поштових накладних від 13.09.2024 (а.с.49), копії квитанцій від 13.09.2024 на загальну суму 154.98 грн. (а.с.48), копії описів поштових вкладень від 12.12.2024 (а.с.88), копії накладних та поштових чеків від 02.12.2024 на загальну суму 125 грн. (а.с.89), копії опису поштових відправлень, копії поштових накладних та копії чеків від 07.01.2025 на загальну суму 160.00 грн. (а.с136-144); на підтвердження сплати судового збору надано платіжну інструкцію від 12.09.2025 на суму 4844.80 грн. (а.с.1). Тобто загальна сума витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та відправкою листів становить 5284.78 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, які зазнав позивач, до суду надано копію ордеру від 13.09.2024 (а.с.45) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.44). Документів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу з переліком наданих послуг до суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представник позивача - адвокат Бігунець І.М. у судовому засіданні такої заяви не подавала, таким чином витрати на правничу допомогу залишаються за позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526, 527, 530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «П.О.С.Т.», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023, укладений між ТОВ "П.О.С.Т." та ОСОБА_3 .

Застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6508/23/1/014803 від 30.11.2023, що укладений між ТОВ "П.О.С.Т." та ОСОБА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_8 ) повернути (передати) ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ) транспортний засіб - легковий автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «301», номер шасі/кузова/рами (ідентифікаційний номер транспортного засобу) НОМЕР_1 та ключ до запалювання до вказаного транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) та товариства з обмеженою відповідальністю «П.О.С.Т.» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ) в рівних частках судові витрати у розмірі 5284.78 грн., по 2642.39 грн. (дві тисячі шістсот сорок дві гривні 39 копійок) з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.О. Золотоверха