справа № 631/302/24
провадження № 2/631/161/25
У Х В А Л А

п р о п р и й н я т т я п о з о в н о ї з а я в и д о р о з г л я д у

та в і д к р и т т я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

09 червня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши позовну заяву Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова Олександра Олеговича в інтересах держави в особі позивача: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ,- до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки»,

в с т а н о в и в :

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла позовна заява Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова О. О. в інтересах держави в особі позивача: ГУ Держгеокадастру у Харківській області,- до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що прокурор просить припинити громадянину РФ ОСОБА_1 право власності на 1/3 земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0463, площею 3,8233 гекторів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42, номер відомостей про речове право: 11858774, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 25776936 від 02.11.2015 року), шляхом її конфіскації на користь держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, поклавши судові витрати на відповідача та стягнувши їх на користь Харківської обласної прокуратури.

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 1892/24-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/302/24 (провадження № 2/631/357/24) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

На виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповіді на які отримав після неодноразових нагадувань лише 06.06.2025 року за вхідними № 3196/25-вх та 09.06.2025 року за вхідним № 3232/25-вх щодо не встановлення місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України.

Отже, у межах строку, обумовленого абзацом 2 частини 1 статті 187 цивільного процесуального кодифікованого закону України, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено таке.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Крім того, статтею 8 та частинами 1 і 2 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд та розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.

Відповідно до частини 9 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Проте відповідно до приписів частини 1 статті 30 цивільного процесуального кодифікованого закону України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Крім того, з огляду на зміст частини 1 статті 378 Цивільного процесуального кодексу України порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення.

Одночасно слід зазначити, що порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, регламентується нормами Закону України «Про міжнародне приватне право».

При цьому, як чітко обумовлено змістом статті 2 цього Закону, він застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як:

1) визначення застосовуваного права;

2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб;

3) підсудність судам України справ з іноземним елементом;

4) виконання судових доручень;

5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Отже, наведений вище нормативно-правовий акт під приватноправовими відносинами розуміє відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи, а під іноземним елементом - ознаку, яку характеризує приватноправові відносини, що ним регулюються, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

?хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

?об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

?юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (пункти 1 і 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Послідовний аналіз вказаних правових норм надіє судові можливість зробити висновок про те, що ця справа є справою з іноземним елементом.

Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Основним Законом нашої держави, який гарантує забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини, зокрема, статтею 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається розділом ХІ Цивільного процесуального кодексу України, а тому у відповідності до змісту частини 2 статі 496 та статті 497 цього кодифікованого акту України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених діючим національним та міжнародним законодавством, а підсудність таких справ визначається цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3 та 4 свого Листа № 24-754/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору, ураховуючи вимоги загальної, альтернативної, договірної та виключної підсудності, та може визначатися на момент відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Тобто як визначає норма, вказана останньою, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом, зокрема, у випадках, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України .

За будь-яких умов як чітко визначено у статті 77 наведеного законодавчого акту, підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

З огляду на таке, справи про конфіскацію земельної ділянки, що знаходиться на території України, підсудні саме судам України згідно із вимогою статті 38 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Також, позовна заява керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова О. О. в інтересах держави в особі позивача: ГУ Держгеокадастру у Харківській області,- до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки» віднесена до предметної, суб`єктної, та інстанційної юрисдикції цього суду, подана з додержанням вимог статей 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України, підстав, визначених статтями 185 - 186 цього ж кодексу, для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі не має.

Вказана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до частини 4 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України і її розгляд слід здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Тому, позовну заяву слід прийняти до провадження, з метою виконання вимог передбачених частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочати підготовче провадження та призначити підготовче засідання у справі.

Постановляючи ухвалу, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 10.12.1948 року й ратифікованої Україною в 1973 році; статтями 9, 26, 51, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями); Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Стрижак проти України» від 08.11.2005 року (заява № 72269/01); статтями 1, 2, 58, 60, 63, 75 - 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23.06.2005 року (зі змінами та доповненнями); Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті № 24-754/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтями 3, 4, 17, 18, 19, 175 - 180, 184 - 185, 187, 274, 277 - 279, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 - 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 і 11 статті 272, частиною 2 статті 352 та пунктом 7 частини 1 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

Відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/302/24 (провадження № 2/631/161/25) за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова Олександра Олеговича в інтересах держави в особі позивача: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ,- до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки».

Розпочати підготовче провадження у цивільній справі з єдиним унікальним 631/302/24 (провадження № 2/631/161/25) за позовом Керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова Олександра Олеговича в інтересах держави в особі позивача: ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ,- до ОСОБА_1 «Про конфіскацію земельної ділянки».

Підготовче засідання призначити на 07 липня 2025 року о 15 годині 00 хвилин та провести усно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресом: вулиця Захисників України, будинок № 1, селище Нова Водолага Харківської області, 63202.

Про прийняття справи до розгляду за правилами загального позовного провадження та початок підготовчого провадження, а також про дату, час і місце підготовчого засідання у справі повідомити всіх учасників справи, які беруть у ній участь, за правилами та в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, в тому числі шляхом надсилання судової повістки про виклик.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, впродовж якого він має право надіслати суду:

?відзив на позовну заяву із одночасним надісланням його копії та доданих до нього документів іншим учасникам справи;

?всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

?а також пред`явити зустрічний позов.

Зауважити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання суду відповіді на відзив, із одночасним надісланням її копії та доданих до неї документів іншим учасникам справи, в якій він має викласти свої пояснення, міркування і аргументи (із наданням у разі наявності письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду) на їх підтвердження) щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, із одночасним надісланням його копії та доданих до нього документів іншим учасникам справи, в яких він має викласти свої пояснення, міркування і аргументи (із наданням у разі наявності письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду) на їх підтвердження) щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, тобто до закриття підготовчого засідання у справі.

Зауважити, що відзив, відповідь на відзив, заперечення, а також письмові пояснення на них повинні відповідати вимогам частини 3 - 5 статті 178 та частини 1 - 2 статті 183 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, встановивши, що заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини 1 - 2 статті 183 цього кодексу, повертає її заявнику без розгляду.

Наголосити, що з огляду на зміст статті 83 цивільного процесуального кодифікованого закону України, докази у справі подаються безпосередньо суду разом із позовом, відзивом або письмовими поясненнями тощо. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких його не можливо подати у зазначений строк; а також докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання причин такого неподання поважними, суд може встановити учаснику справи додатковий строк для їх подання. Докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що незалежалі від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачене цим кодексом, подаються через канцелярію суду або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Роз`яснити учасникам справи, що їх неявка у підготовче засідання за умови належного повідомлення про його дату, час і місце, не перешкоджає проведенню засідання на підставі наявних у справі даних чи доказів, крім випадків, визначених статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Також роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, інакше вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 1 та 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), місцезнаходження, а також про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації під час провадження справи. У разі відсутності такої заяви судова повістка надсилається їм на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вказане положення закону застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Звернути увагу сторін, що за їх згодою вони мають право на проведення врегулювання спору за участю судді до початку розгляду справи по суті або до вступу у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Повідомити учасників справи, що інформацію щодо її розгляду, вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки:«http://nv.hr.court.gov.ua».

Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду виключно у випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко