УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Балацька О.Р.

секретар судового засідання Бугайчук А.Ю.

справа № 569/9430/25

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1 ,

представника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік Катерини Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:

Представник ОСОБА_2 адвокат Якобчук П.О. звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив:

зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, реєстраційний номер обтяження № 11226339 від 12.06.2009, накладений на підставі постанови № б/н від 11.06.2009;

зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, реєстраційний номер обтяження № 11226379 від 13.07.2011, накладений на підставі постанови № б/н від 28.06.2011.

В обґрунтування скарги зазначив, що все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , знаходиться під арештом, попри те, що відкриті виконавчі провадження щодо скаржника відсутні, тому існування арешту є безпідставним. Покликаючись на норми національного права, положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обґрунтовував, що наявність протягом тривалого часу безпідставного арешту майна суттєво обмежує права власника ОСОБА_2 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2025 року скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку судового контролю за виконанням судових рішень згідно зі статтями 447-451 ЦПК України.

Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, діючи через представника головного державного виконавця Шупік К. В. подав відзив із запереченнями на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що відповідач не може ідентифікувати на підставі яких виконавчих документів накладено арешти на майно ОСОБА_2 , а також встановити наявність підстав для зняття зазначених арештів. Вказує, що відділ не може встановити інформацію про виконавчі провадження при виконанні яких було винесено зазначені скаржником постанови, оскільки всі матеріали виконавчих проваджень, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню.

Представник скаржника адвокат Якобчук П.О. в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених в ній та просив суд задовольнити скаргу. Також звернув увагу суду, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному реєстрі боржників та автоматизованій системі виконавчого провадження щодо скаржника відсутні борги та незавершені виконавчі провадження.

Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. підтримала аргументи викладені у відзиві на скаргу, просила відмовити в задоволенні скарги на бездіяльність відділу. Зазначила, що прав заявника внаслідок дій виконавця порушено не було.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Суд встановив, що все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , знаходиться під арештом.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 425116670 вбачається наявність обтяжень на майно скаржника. Зокрема наявні обтяження у виді арешту на майно, які зареєстровані Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції № 11226339 від 12.06.2009, накладений на підставі постанови № б/н від 11.06.2009 та № 11226379 від 13.07.2011, накладений на підставі постанови № б/н від 28.06.2011.

5 травня 2025 року адвокат Якобчук П.О. звертався до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з адвокатським запитом щодо витребування інформації про наявність відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_2 , а також щодо перебування на виконанні виконавчих документів, винесених щодо нього.

Як вбачається з відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 111774 від 8 травня 2025 року згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 05.05.2025 року відомості про фізичну особу боржника ОСОБА_2 відсутні.

З інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження від 05.06.2025 року, встановлено, що протягом 2017-2024 років були відкриті виконавчі провадження в яких боржник ОСОБА_2 мають стан завершених виконавчих проваджень.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у редакцій чинній на момент виникнення обставин щодо накладення арешту).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 цього Закону заходами примусового виконання рішень є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем. Крім того, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до статті 56 Закону «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави та порядок зняття арешту, зокрема особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частина п`ята цієї статті передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року № 904/51/19.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вважає, що права скаржника порушені, оскільки наявність безпідставного арешту протягом більш ніж 10 років суттєво обмежує права власника, які гарантуються нормами статті 41 Конституції України та 317 ЦК України. Позаяк кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Також стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожної особи мирно володіти своїм майном.

Суд встановив, що відсутні відомості про наявність будь-яких виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_2 , так само як інформація про нього як боржника в Єдиному реєстрі боржників. Суд враховує заперечення, викладені у відзиві Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зокрема Відділ не заперечує, що арешт був накладений постановами відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції № 11226339 від 12.06.2009, накладений на підставі постанови № б/н від 11.06.2009 та № 11226379 від 13.07.2011, накладений на підставі постанови № б/н від 28.06.2011.

Відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню. Водночас, Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтвердив, що матеріали за 2009-2011 роки були знищені, що унеможливлює ідентифікацію виконавчих документів на підставі яких накладено арешт на майно скаржника та вчинення Відділом відповідних дій щодо зняття обтяжень з майна скаржника.

Суд дійшов переконання, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі, так як наявні обмеження на майно ОСОБА_2 за відсутності чинних виконавчих проваджень. Наявність арешту, що був накладений постановами відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції № 11226339 від 12.06.2009, накладений на підставі постанови № б/н від 11.06.2009 та № 11226379 від 13.07.2011, накладений на підставі постанови № б/н від 28.06.2011, є невиправданим втручанням у право ОСОБА_2 на мирне володіння майном, та має бути знятий Відділом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 354, 355, 447-452 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, реєстраційний номер обтяження № 11226339 від 12.06.2009, накладене на підставі постанови № б/н від 11.06.2009 Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, реєстраційний номер обтяження № 11226379 від 13.07.2011, накладене на підставі постанови № б/н від 28.06.2011 Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Рiвненський мiський суд Рівненської області.

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА