Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Заочне

24 червня 2025 рокуселище Романів

Вступна частина

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого суду Шакалова Андрія Вікторовича розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», , вул. С.Петлюри, 30, м. Київ до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рух справи.

1.1. 25 березня 2025 року позовна заява надійшла до суду. У цей же день справа була розподілена головуючому судді Шакалову А.В.

1.2. Ухвалою від 26 березня 2025 відкрито провадження по справі.

1.3. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач повідомлений відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

1.4.Віповідач правом на подання відзиву не скористався.

1.5. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

1.6. Суд вирішив проводити заочний розгляд справи.

2. Обґрунтування позовних вимог.

2.1. У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № від 05.11.2021 в розмірі 52 977,78 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 34 814,22 грн, суми прострочених платежів по процентах в розмірі 5,43 грн, заборгованість за комісійними витратами в сумі 18 158,13 грн.

2.2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК«ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений договір № про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, який визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

2.3. Відповідач не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача про дострокове погашення заборгованості.

2.4. 01.09.2021 між ТОВ «ФК«ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, передбачені цим договором.

2.5. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Обставини справи встановлені судом.

1.1. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

1.2. 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписав кредитний договір №, відповідно до якого ТОВ «ФК«ЦФР» надало йому кредит в сумі 37 979 грн, зі сплатою відсотків 2,70% щомісячних платежів за користування коштами, строк кредитування - 12 місяців, спосіб надання безготівковим шляхом, мета отримання кредиту: будь-які законні цілі.

1.3. Відповідач ознайомився з умовам Договору та підписав паспорт споживчого кредиту.

1.4. Видача відповідачу кредитних коштів за договором № підтверджується випискою по особовому рахунку кредитного договору.

1.5. З копії виписок за особовими рахунками ОСОБА_1 встановлено, що останьому було перераховано 37979 грн на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням «Оприбуткування тіла кредиту по кредитному договору № від 05.11.2021, клієнт ОСОБА_1 , зг. дог. про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року». Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі (пункт 4), отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.

1.6. Згідно з письмовою вимогою АТ «ТАСКОМБАНК» від 16.10.2024 №187705/70.1, позивач звернувся до відповідача із вимогою погасити всю заборгованість у сумі 34 814,22 грн у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

1.7. 01.09.2021 між ТОВ «ФК«ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, передбачені цим договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 09.11.2021 рік право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 38 111,35 грн перейшло до АТ «ТАСКОМБАНК».

1.8. 05.11.2021 року разом із підписанням кредитного договору № від 05.11.2021 ОСОБА_1 було підписано Повідомлення про відступлення прав вимоги, яким позичальника проінформовано, про те що права вимоги за кредитним договором № від 05.11.2021 укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК«ЦФР» будуть відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Факт передачі права вимоги за договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується Реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості.

1.7. Інших доказів суду надано не було, клопотань про їх витребування не надійшло.

2. Законодавство, що регулює спірні правовідносини.

2.1. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

2.2. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

2.3. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2.4. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

2.5. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).

2.7. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

2.8. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

2.9. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

2.10. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

2.11. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

2.12. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

2.13. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

2.14. Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

2.15. Відповідно до частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець, відповідно до умов договору про споживчий кредит, вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

2.16. Частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 ЦК України.

2.17. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 підписавши кредитний договір підтвердив, що ознайомився з його умовами та прийняв їх.

2.18. Виконання позивачем зобов`язань із перерахування коштів на рахунок № № НОМЕР_2 підтверджено виписками з особових рахунків ОСОБА_1 .

2.19. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, а також доказів, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, право на подання відзиву не використано.

2.21. Враховуючи, що фактично перераховані та використані за цільовим призначенням кошти в добровільному порядку відповідачем позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором від 05.11.2021 №, а саме: за тілом кредиту 34814,22 грн та заборгованість за відсотками 5, 43 грн.

3. Щодо вимог в частині стягнення заборгованості по комісії.

3.1. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

3.2. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»(у редакції, чинній на момент укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

3.3. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати й суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

3.4. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

3.5. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

3.6. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

3.7. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

3.8. За обставин цієї справи пунктом 5 кредитних договорів встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування».

3.9. У пункті 5 заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.05.2023 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

3.10. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 5 заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.05.2023 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.

3.11. Пунктом 5.7.3 Банк на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 21 на звороті) комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту.

3.12. При цьому у постанові ВС від 25.01.2023 у справі №752/4008/20, в якій надавалася оцінка дійсності положень кредитного договору з АТ «ПУМБ», аналогічно як у цій справі, вказано про те, що відповідно до частин першої та другої статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

3.13. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

3.14. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

3.15. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування»(10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

3.16. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 18 158,13 грн є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

3.17. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

4.Розподіл судових витрат

4.1.Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, які становили 65,73 %. Відповідно розмір судових витрат, що необхідно стягнути з відповідача становить 1592,12 грн. (2422,40 грн * 65,73%=1592,12 грн).

4.2. При ухвалені рішення суд керувався ст.ст. 4, 13, 81,141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 614, 1050, 1054 ЦК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Рішення судді.

1.1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

1.2. Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», (ЄДРПОУ 09806443, вул. С. Петлюри, 30, м. Київ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 819 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 65 копійок.

1.3. Стягнути з зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 592 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) гривні 12 коп.

2. Набрання рішенням законної сили та роз`яснення процедури оскарження.

2.1. Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

2.2. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

2.3. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.

2.4. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

2.5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

2.6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

2.7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ