ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/3754/23

провадження № 22-ц/4809/591/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2024 рокуу складі судді Шинкранеко І. П. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 163 107,98 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 659,95 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 19.06.2020 відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н.

При підписанні анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає договір про надання банківських послуг, що підтверджується відповідним підписом у заяві.

Банком відповідачу був відкритий рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт. Відповідач ознайомилась з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 19.06.2020, отримала картку «Преміальна картка Visa signature (кредитний ліміт до 300 000 грн).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ОСОБА_1 у свою чергу не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості та станом на 28.05.2023 у неї утворилась заборгованість у розмірі 163 107,98 грн, з яких: 160 448,03 грн - заборгованість за кредитом, 2 659,95 грн - заборгованість за простроченими відсотками, як наслідок, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки та розміру наданого кредиту згідно заяви від 19.06.2020, тому, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій ОСОБА_1 не є можливим.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи АТ КБ «ПриватБанк» щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить заочне рішення Олександрійського міськрайнного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

АТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову надало до суду заяву про приєднання Умов та правил надання банківських послуг, довідки про зміни умов кредитування та про перевипуск картки (пластика), розрахунок заборгованості по договору та виписку.

Суд першої інстанції проігнорував обов`язок повного та всебічного з`ясування обставин та перевірки доказів, що надані до суду на підтвердження заявлених вимог, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу АТ КБ «ПриватБанк» та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи вразі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошеноповне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 12 годину 30 хвилин 11 червня 2025 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19.06.2020 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , відкритий 30.08.2018, термін дії 08/21; НОМЕР_2 , відкритий 04.03.2021, термін дії 02/24; НОМЕР_3 , відкритий 20.08.2021, термін дії 07/24.

Відповідно до довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 25 лютого 2021 року був встановлений кредитний ліміт 149 550 грн, 27 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн.

Станом на 28.05.2023 банком здійснено розрахунок заборгованості, з 25.02.2021 до 28.05.2023, згідно якого погашено заборгованість за поточним кредитом на суму 603 092,57 грн, погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту 1 032,49 грн, погашено заборгованість по простроченим відсоткам 30 540,88 грн, заборгованість за тілом кредиту складає 160 448,03 грн, заборгованість за простроченими відсотками 2 659,95 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2020 у розмірі 160 448 грн 03 коп станом на 28.05.2023 (а. с. 1-5).

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, позивачем було надано до суду першої інстанції письмові докази, зокрема:

1) копію Заяви про приєднання до Умов і та Правил надання послуг від 19.06.2020 (а. с. 47-55);

2) копію Паспорту споживчого кредиту (а. с. 56-58);

3) витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature (а. с. 59-63);

4) розрахунок заборгованості за договором № б/н від 19.06.2020, укладеного між банком та ОСОБА_1 , станом на 28.05.2023 (а. с. 7-13);

5) виписку за договором № б/н по рахунку ОСОБА_1 за період з 30.08.2018 по 07.06.2023 (а. с. 14-44);

6) копію довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а. с. 45);

7) копію довідки про видані кредитні картки ОСОБА_1 (а. с. 46).

З наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 висловила однозначне бажання скористатися запропонованими позивачем банківськими послугами, що слідує з підписаної нею Заяви про приєднання до Умов і та Правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування для картки зокрема розміри кредитного ліміту та відсоткової ставки.

Суд вважає, що, підписавши вказану заяву, ОСОБА_1 погодилась зі всіма умовами кредитування.

Факт підписання вказаної заяви та факт отримання відповідачем кредитної картки останньою не заперечувалось та не оспорювалось ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час розгляду судом апеляційної інстанції.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надана позивачем виписка по рахунку, яка завірена працівником банку - керівником Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_2 відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом, яким підтверджує розмір заборгованості.

З наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, який неодноразово збільшувався, та ОСОБА_1 неодноразово користувалась кредитними коштами, здійснюючи часткове погашення заборгованості і станом на 28.05.2023 має заборгованість в розмірі 163 107 грн 98 коп, яких 160 448,03 грн - заборгованість за кредитом, 2 659,95 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

З урахуванням наведеного та аналізуючи надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що наданими позивачем заявами, розрахунком заборгованості, в сукупності з випискою по рахунку за договором на ім`я ОСОБА_3 , підтверджується факт укладення кредитного догвору та погодження його істотних умов, отримання відповідачем кредитних коштів, здійснення нею витратних операцій за рахунок коштів банку, а також часткової сплати заборгованості.

Та обставина, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, останньою не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів, що вона повністю повернула кредитні кошти банку.

Таким чином, враховуючи, що обставинами справи встановлено, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач, погодившись на умови кредитування, борг не повернула, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 19.06.2020 в розмірі в розмірі 163 107 грн 98 коп, є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, розглядаючи позов АТ КБ «ПриватБанк», не надав належну оцінку наданим позивачем доказам та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2024 року скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 19 червня 2020 року в розмірі 163 107 грн 98 коп.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 5 904,8 (2 684+3 220,8) грн судового збору, сплаченого позивачем за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 19 червня 2020 року в розмірі 163 107 (сто шістдесят три тисячі сто сім) грн 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () 5 904 (п`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн 80 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник