Справа № 202/9142/23
Провадження № 2-о/202/4/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., присяжних Явтушенко О.О., Таньчук Ю.О., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., адвоката Воронка В.В., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Краматорської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Верховного Суду від 15.03.2022 за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)», яким було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, звернувся з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком та мешкає разом з ним.

ОСОБА_2 є інвалідом другої групи. В 2009, 2016 та 2020 роках останній переніс інсульти головного мозку та перебуває на обліку у лікаря-невропатолога Краматорської міської лікарні № 3.

Через захворювання ОСОБА_2 прикутий до ліжка, не розмовляє, погано розуміється, неспроможний до самообслуговування.

Він здійснює догляд за батьком та бажає бути його опікуном.

За цих підстав ОСОБА_1 просить визнати недієздатним ОСОБА_2 , встановити над ним опіку та призначити його опікуном.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 травня 2023 року у справі було відкрито провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 червня 2023 року у справі з метою визначення психічного стану ОСОБА_2 була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України».

Провадження у справі було зупинено до проведення експертизи.

Зазначена експертиза проведена не була через ненадання експерту медичної документації, необхідної для проведення експертизи, у зв`язку з чим справу повернуто до суду.

Відповідно до ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року Південно-Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги було призначено адвоката Заревчацькому Олександру Костянтиновичу.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, в своїй заяві просив справу розглянути без його участі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Воронко В.В. у судовому засіданні вважав, що підстав для визнання особи недієздатною та призначення опікуна немає через відсутність у справі висновку експерта та подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном.

Орган опіки та піклування Краматорської міської ради явку свого представника в судове засідання не забезпечив, повідомлявся про розгляд справи.

Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними.

Відповідно до частини 1 статті 41, статті 55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів такої особи.

Згідно з частиною 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Частиною 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі статтею 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Аналогічні положення містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (пункт 3.1.).

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Зокрема частиною 3 статті 296 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

При цьому у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або визнання фізичної особи недієздатною законодавством передбачається судовий контроль, в тому числі періодичний, за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності.

Такий принцип втілений у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Наталія Михайленко проти України" (2013), "Станєв проти Болгарії" (2012), "Штукатуров проти Росії" (2008).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу закріплене у Законі України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характер розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що у справах про визнання фізичної особи недієздатною призначається судово-психіатрична експертиза.

Саме висновок експерта в таких справах є належним доказом психічного стану особи.

Отже, висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

В даній справі судом була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза з метою визнання психічного стану ОСОБА_2 .

Проте така експертиза не була проведена через відсутність у справі достатніх медичних даних, необхідних для проведення експертизи.

При цьому, звернувшись до суду та заявляючи вимоги про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення його опікуном, заявник не надав належних та достатніх доказів психічного стану такої особи.

До своєї заяви заявником були долучені копії довідки МСЕК про встановлення ОСОБА_2 другої групи інвалідності безстроково, а також копії виписок із медичної карки ОСОБА_2 , згідно з якими він знаходиться під наглядом лікаря з діагнозом: наслідки перенесених інфарктів головного мозку (2009, 2016, 2020).

Разом із тим, належні докази, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними, у справі відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що при прийнятті рішення про визнання особи недієздатною, суд встановлює над такою особою опіку та за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Водночас відповідне подання органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном не було надано суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення його опікуном заявника в судовому засіданні не доведені.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 300 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання недієздатним ОСОБА_2 , встановлення над останнім опіки та призначення його опікуном відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко

Присяжні Олена Явтушенко

Юлія Таньчук