Справа № 274/8382/24 Провадження № 2/0274/369/25 РІШЕННЯ
11.06.2025 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
І. Короткий зміст позовних вимог
В обґрунтування вимог вказано, що 12.08.2019 приблизно о 23 годині у ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на умисні заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 через попередній конфлікт, який відбувся між ними. З цією метою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сіли до автомобіля ВАЗ-2108, яким керував ОСОБА_3 , та направилися до місця проживання ОСОБА_1 в с. Гвоздава Бердичівського району.
Пересуваючись на вищевказаному автомобілі, на узбіччі догори поряд з буд. АДРЕСА_1 , останні помітили ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , Відповідачі зупинили автомобіль та підійшли до Позивала та ОСОБА_4 .
В цей час між ОСОБА_3 та позивачем, на грунті раніше сформованих неприязних відносин, виникла словесна суперечка, яка переросла в бійку. Під час бійки ОСОБА_3 умисно наніс численні удари кулаками в область обличчя позивача, від чого останній впав на землю. Після цього, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 підійшли до позивача, де ОСОБА_5 почав умисно наносити позивачу численні удари металевою трубою по голові, тулуба та руках, а ОСОБА_2 почав наносити позивачу численні удари ногами в область голови та тулуба.
В результаті умисних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та закритих уламкових переломів правої та лівої ліктьових кісток в нижніх третинах, закритих переломів VІ-VII ребер справа по середньо-пахвинній лінії з кутовим зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 23.09.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження закрито.
Цією ж ухвалою цивільний позов про відшкодування збитків, заподіяних злочином, залишено без розгляду.
Крім матеріальної шкоди позивачу заподіяно також моральну шкоду, яка виражається в тому, що під час скоєння нападу позивач переніс нервовий стрес, змушений був терпіти фізичний біль та потребував постійного стороннього догляду протягом тривалого часу, оскільки обидві руки були загіпсовані. Сам цей факт викликав у позивача у той час і в подальшому моральні, психічні, душевні переживання і страждання, які на тривалий час повністю опанували його увагу і підкорили усю його діяльність.
Відшкодування понесених за цей період моральних, фізичних, психічних і душевних переживань і страждань, непомірно великих втрат немайнового характеру внаслідок психологічного впливу неправомірної поведінки позивач вбачає у матеріальному еквіваленті розміру заподіяної йому шкоди, яку він оцінює в розмірі 300 000 (триста тисяч ) гривень.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 08.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 16.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на на 22.05.2025.
У судовому засіданні 22.05.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Розгляд справи відкладено на 11.06.2025 для підготовки до судових дебатів.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Від відповідачів заяв по суті справи до суду не надійшло, останні не скористалися своїм процесуальним правом та не направили до суду відзиви на позовну заяву, у судове засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Зі змісту ухвали Бердичівського міськрайонного суду від 23.09.2024 в справі № 274/5171/20 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обвинувачуються у тому, що 12 серпня 2019 року приблизно о 23 годині у них виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 через попередній конфлікт, який відбувався між останніми. З цією метою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сіли до автомобіля «ВАЗ-2108», яким керував ОСОБА_3 , та направилися до місця проживання ОСОБА_1 в с. Гвоздава Бердичівського району. Пересуваючись на вищевказаному автомобілі, на узбіччі дороги поряд з буд. АДРЕСА_1 , останні помітили ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , між якими відбувався конфлікт. Побачивши дану подію, ОСОБА_3 зупинив автомобіль та вони з ОСОБА_2 вийшли на вулицю.
У цей час та місці між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на ґрунті раніше сформованих неприязних відносин виникла словесна суперечка, яка переросла у бійку. Під час вказаної бійки ОСОБА_3 умисно наніс численні удари кулаками в область обличчя ОСОБА_1 , від чого останній впав на землю. Після чого, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 підійшли до ОСОБА_1 , де ОСОБА_5 почав умисно наносити численні удари металевою трубою по голові, тулубу та руках ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 почав наносити останньому численні удари ногами в область голови та тулуба.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 заподіяли потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та закритих уламкових переломів правої та лівої ліктьових кісток в нижніх третинах, закритих переломів VI-VII ребер справа по середньо-підпахвинній лінії з кутовим зміщенням, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 органами обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у сі. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і 30.07.20 ОСОБА_3 та 31.07.20 ОСОБА_2 повідомлено про підозру за вказаною статтею.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 23.09.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Факт спричинення позивачу тілесних ушкоджень підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого: від 23.08.2019, згідно якої позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 13.08.2019 по 23.08.2019; від 04.09.2019 відповідно до якої позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 28.08.2019 по 04.09.2019, 29.08.2019 проведена операція відкрита репозиція МОС неправильно консолідуючого перелому ліктьової кістки правого передпліччя, дренування; протоколом МРТ від 14.08.2019.
Перебування позивача на стаціонарному лікуванні було пов`язане зполітравмою, ЗЧМТ, струсом головного, ЗТГК, переломом VI-VII ребер зправа, забійною раною тім`яної ділянки голови, переломудіафізу лівої ліктьової кістки з допустимим зміщенням, неправильно консолідуючого перелому діафізу правої ліктьової кістки зі зміщенням фрагментів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
У відповідності з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.
Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Позивач зазначив, що на його переконання, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед ним.
Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
В обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, розмір якої позивачем визначено в сумі 300000,00 грн, позивач зазначив, що неправомірними суспільно-небезпечними спільними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними, психічними та душевними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, як потерпілого: переніс нервовий стрес, змушений був терпіти фізичний біль та потребував постійного стороннього догляду протягом тривалого часу, оскільки обидві руки були загіпсовані.
Суд вважає, що вказані обставини спричиняли позивачу моральні переживання і страждання.
Судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyondreasonabledoubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
ІV. Розподіл судових витрат
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору, окремо з кожного, у розмірі 486,05 грн.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , окремо з кожного, на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 486,05 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 23.06.2025.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА