Справа № 676/4480/25
Номер провадження 2-з/676/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Пилипенко І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, скасувння свідоцтва про право на спадщину

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася представник позивача адвокат Баблонюк Олена Віталіївназ позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, скасувння свідоцтва про право на спадщину та з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначила, що позивач ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_6 перебували у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство з 1980 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зареєстрованому шлюбі вони перебували з 21 січня 1997 року по 02 липня 2019 року. Позивач вважає, що спірний житловий будинок було викуплено ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за спільні кошти. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2024 року співвласниками будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (який помер) та ОСОБА_5 . Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2025 року відповідач ОСОБА_3 є власником 1/3 частини спірного будинковолодіння АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 квітня 2023 року державним нотаріусом Волочийської державної нотаріальної контори Кочаток Т.В. Таким чином, на даний час право власності на спірну 1/3 частину житлового будинку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 , яка у будь-який час може здійснити відчуження майна будь-яким способом іншим особам, що в свою чергу, може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити ефективний захист прав позивача в межах даної цивільної справи.

Просить суд накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, загальною площею 230,2 кв.м., житловою площею 147,8 кв.м.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, встановлено наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків щодо застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 посилалась на те, що предметом її позову є визнання за нею права власності на 1/6 частину спірного житлового будинку, а тому при невжитті заходів забезпечення і відчуженні відповідачем цього будинку відбудеться порушення її майнових прав, відновити які буде неможливо.

Предметом позову у даній справі є визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/6 частину цього будинку та визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на 1/3 частину спірного домоволодіння, тобто між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 дійсно виник спір щодо визнання за позивачем майнових прав на частину спірного житла, яке відповідно до свідоцтва про право на спадщину, належить останній.

За таких обставин у випадку відчуження відповідачем ОСОБА_3 частини спірного житлового будинку ускладниться або унеможливиться ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Разом із тим, згідно ч.3 третьої ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на увесь спірний будинок є неспівмірним із заявленими позовними вимогами про визнання за нею права власності на 1/6 частинуспірного будинку, а тому суд вважає,що наявні підстави для часткового задоволення заяви позивача та забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/6 частину спірного житлового будинку.

Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити ОСОБА_7 шляхом накладення арешту на 1/6 частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, що належить на праві власності ОСОБА_3 .

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О. Пилипенко