Номер провадження: 22-ц/813/750/25
Справа № 522/4209/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

02 березня 2023 АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08.07.2011 у розмірі 47 252,09 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 08.07.2011. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування яким вона отримала кредитну картку. Отримавши кредитні кошти, не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 18.01.2023 становить 47 252,09 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2011 у розмірі 38 463,25 гривень. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 184,78 гривень.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволенних позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги щодо процентів за користування кредитом, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову в частині стягнення процентів, так як фактично процентна ставка була погоджена між сторонами кредитного договору.

Щодо сповіщення ОСОБА_1 .

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів неодноразово направлено рекомендованим листом із повідомленням на адресу ОСОБА_1 , яка була зазначена в апеляційній скарзі, яка одночасно є її зареєстрованим місцем проживання (перебування), а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані документи, які неодноразово направлялась відповідачу за вказаною адресою, поверталась на адресу суду без вручення із поміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання».

На запит Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року АТ «Укрпошта» листом від 29 листопада 2024 року №1.10.004.-34196-24 повідомило, що поштові відправлення направленні на адресу ОСОБА_1 не були вручені, оскільки під час доставки двері ніхто не відчиняв.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що фактично ОСОБА_1 була відсутня за адресою її зареєстрованого місця проживання (перебування), та є всі правові підстави вважати доставленою відповідачу копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 20 червня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позову з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову щодо стягнення процентів.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 08 липня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою отримала кредитний ліміт на кредитну карту. В заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку.

З Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), Про актуалізацію Умов і правил надання банківських послуг вбачається, що такі відповідачка не підписувала.

Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 старт карткового рахунку від 08.07.2011.

08 липня 2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. Надалі розмір кредитного ліміту змінювався.

Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором відповідачеві було надано 5 кредитних карток, термін дії останньої до березня 2023 року.

У виписці АТ КБ «Приватбанк» за договором станом на 19.01.2023 відображено рух коштів по картковим рахункам, остання операція 01.01.2023, залишок після операції становив «-47252,09» грн.

З наданого банком розрахунку заборгованості відповідача, станом на 18.01.2023 існує заборгованість за тілом кредиту у сумі 38 463,25 грн.; та заборгованість за простроченими відсотками у сумі 8 788,84 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині незадоволенних позовних вимог, а тому підлягає перегляду виключно у цій частині

Так, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже, доводи позивача про стягнення відсотків розрахованих Банком за передбаченою у Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» процентною ставкою є неспроможними, оскільки у підписаній позичальником анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, а Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, на який посилається Банк, як на підставу застосування ним конкретного розміру процентної ставки, відповідачем не підписаний, що унеможливлює застосування Банком договірних відсотків за процентною ставкою, яка зазначена у Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Отже, істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентів, які повинен сплачувати позичальник за користування кредитом, та порядок повернення кредиту і сплати процентів.

Суду першої інстанції надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 08.07.2011 року, в якій остання зазначила про бажання отримати кредитну картку, на яку їй відкритий кредитний ліміт.

Також ОСОБА_1 08.07.2011 року, підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій зазначено тип карти - MasterCard Mass; тип кредитної лінії - поновлювальна; базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%); розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості , а саме (пеня = пеня (1) +пеня (2), де пеня (1) = (базова № ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій) (а.с. 20).

Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про ненадання позивачем належних доказів у підтвердження погодження з відповідачем розміру процентів за користування кредитними коштами.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року (справа 6-1374цс17).

Згідно із частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення клієнта про не згоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Пунктом 4.9 Умов та Правил встановлено обов`язок банку не рідше одного разу на місяць способом, указаним у заяві, надавати держателю виписки про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операціях по картрахункам.

Заява, підписана ОСОБА_1 08.07.2011 року, не містить визначення способу надання йому банком виписки про стан картрахунків, а відтак, саме позивач повинен був довести, що позичальник був у спосіб, встановлений умовами договору, повідомлений про зміни процентних ставок за користування кредитним коштами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року банком була змінена процентна ставка за користування кредитом з 30% на 34,8%, а з 01 квітня 2015 року процентна ставка збільшена до 43,20%, з 01 червня 2019 року процентна ставка становила 43,20%, надалі змінювалась шляхом збільшення/зменшення і остаточна заборгованість була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки.

Разом з цим, позивачем не було надано суду доказів виконання умов договору та вимог закону про повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки, а відтак підстав для стягнення процентів за підвищеними ставками колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банка, із розрахунку 360 календарних днів у році.

Як вбачається з виписки за рахунком за договором б/н від 08.07.2011 укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 20.12.2021 року залишок поточної заборгованості за наданим тілом кредиту становив 0 (+48,51 грн). Загальний залишок заборгованості за відсотками станом на 20.12.2021 року становив 0. Вже 01 лютого 2022 року відбулось списання відсотків у розмірі 128,45 гривень за ставкою 3,5%, що не була погоджена, а тому апеляційний суд перераховує її за процентною ставкою 2,5% і такий розмір відсотків становить 123,57 гривень. 08 лютого 2022 року відбулось поповнення картки на суму 1200 гривень, що пішло на погашення відсотків у розмірі 123,57 гривень.

Таким чином, станом на 08 лютого 2022 року заборгованості за відсотками у ОСОБА_1 перед банком не було.

Вподальшому ОСОБА_1 почала користуватись кредитними коштами і на період 27.02.2022 її заборгованість становила 8450,22 гривень (а.с. 60), а тому станом на 01 березня 2022 року розмір відсотків за користування кредитом становив 211, 22 гривні за ставкою 2,5%.

Вже станом на 27.04.2022 заборгованість становила 37 123,63 гривні (37345,93 222,30 (нараховані відсотки за ставкою 3,5%, які були включені у тіло кредиту). За період з квітня по серпень 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» застосовував знижену відсоткову ставку (1,7%, тобто 20,4% річних), що не є погіршенням статусу споживача у кредитних правовідносинах, а тому за цей період заборгованість за процентами становить 3155,51 гривня.

З вересня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» знову застосував підвищену процентну ставку (3,5% замість погодженої 2,5%). У свою чергу з 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 більше не здійснювала операцій по кредитній картці, а тому сума заборгованості залишилась незмінною (37123,63 гривні).

Таким чином, виходячи із заборгованості у 37123,63 гривень та процентної ставки 30% (річних), за період з 01 вересня 2022 року по 01 січня 2023 року заборгованість за процентами становить 3712,36 гривень.

Отже, станом на 18 січня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить за процентами 7079,12 гривень.

Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 08.07.2011 року, сторони визначили розмір процентів за користування кредитом та порядок погашення кредитної заборгованості, а відтак рішення суду про відмову у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом не ґрунтується на нормах матеріального права і не відповідає наданим позивачем доказам.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині незадоволенних позовних вимог і ухвалення нового судового рішення по суті спору про часткове задоволення позову в частині стягнення процентів за заборгованістю.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір у розмірі 2684 гривень, а за подачу апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» - 4026 гривень.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині стягнення відсотків, а тому повинно було сплатити за подання апеляційної скарги 189,84 (8788,84х1,5%х150%).

Позов задоволено частково, що становить 96% 45542,37*100/47252,09) від загальної ціни позову, а отже з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2576,64 гривень, а за подачу апеляційної скарги 189,84 гривень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для часткового скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення по суті спору про часткове задоволення позову.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками.

Ухвалити у справі в цій частині нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського,1Д, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2011 рокуза простроченими відсотками 7079 гривень 12 копійок.

Рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського,1Д, ) суму сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2576,64 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського,1Д, ) суму судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 189,84 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева