Номер провадження 2/754/2524/25
Справа №754/894/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

секретаря - Кирилова А.А.

за участі : представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_9

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, в кому просила стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) майнову шкоду в розмірі 100688,84 грн. та судові витрати на загальну суму 6211,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

09.03.2024 року за ОСОБА_4 на праві власності було зареєстровано автомобіль марки Skoda Fabia 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . 26.09.2024 року о 07:00 водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_5 , по вул. Бальзака, 7 в м. Києві, порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Fabia державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, та яким на відповідній правовій підставі керував ОСОБА_6 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим відповідач вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, письмовими поясненнями водіїв - учасників ДТП, поясненнями в суді ОСОБА_3 про вчинення ДТП за обставинами, викладеними в протоколі. Деснянським районним судом м. Києва у справі №754/14045/24 винесено постанову від 15.10.2024 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. в доход держави.Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.08.2024 року №222559974, транспортний засіб - автомобіль «Богдан», номерний знак НОМЕР_6 , 2007 року випуску, забезпечений в СГ ТАС страховою сумою за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 160000,00 грн.

27.09.2024 року за вх. №7848 в AT «СГ «ТАС» було зареєстровано повідомлення позивача про ДТП, відповідно та в порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до якого додано схему ДТП, яка є додатком до повідомлення про ДТП від 26.09.2024 року. Також, 27.09.2024 року позивачем до AT «СГ «ТАС» було подано заяву про здійснення належного їй відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Для визначення розміру збитку, завданого внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля, ОСОБА_4 замовила експертне дослідження, яке було проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 26.09.2024 року, та 21.10.2024 року складено висновку № 1133/10-24 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного Засобу. Так, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначена суб`єктом оціночної діяльності в розмірі 148861,43 грн.; вартість матеріального збитку - в розмірі 78825,49 грн. На початку листопада 2024 року позивачка ОСОБА_4 звичайною поштовою кореспонденцією отримала від СГ «ТАС» листа від 30.10.2024 року за вих. №19671/9124/ТС, зі змісту якого вбачається, що страховик, виходячи з висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 21.10.2024 року №1133/10-24, визначив суму страхового відшкодування в розмірі 70622,92 грн., виключивши зі складу вартості матеріального збитку ПДВ та розмір франшизи, про що зазначено в даному листі. 01.11.2024 року на карткових рахунок позивача в AT КБ «Приватбанк» було здійснено безготівкове зарахування від AT «СГ «ТАС» в сумі 70622,92 грн., про що свідчить виписка по надходженням по карті ОСОБА_4 від 21.11.2024 року за вих.. №PRQVT6D108IN48D AT КБ «Приватбанк. Фактично позивачем був проведений ремонт належного їй транспортного засобу за 170041,34 грн., про що свідчать рахунок на оплату від 11.11.2024 року №13, акт виконаних робіт ФОП ОСОБА_8 від 11.11.2024 року, та квитанція AT КБ «Приватбанк» про оплату виконаних робіт з ремонту транспортного засобу позивача від 05.12.2024 року №1.7936281 7.1 на суму 170041,34 грн. Отже, фактично завданий ОСОБА_3 розмір збитку в результаті ДТП становить 99418,42 грн. = 170'041,34 грн. - 70622,92 грн. Також, через ДТП, що сталося, пошкоджений транспортний засіб позивачки не міг рухатися власним ходом, в зв`язку з чим було викликано вантажний автомобіль перевезення (евакуатор), вартість послуг якого скала 1270,00 грн., про що свідчить чек від 26.09.2024 року №3 103883614. Таким чином загальний розмір майнової шкоди, завданої в результаті ДТП ОСОБА_3 , становить: 100688,84 грн. = 99418,42 грн. (вартість виконаних робіт, проведених для відновлення пошкодженого автомобіля з урахуванням від`ємного значення отриманого від страховика відшкодування) + 1270,00 грн. (послуги евакуатора). Усні перемовини з відповідачем щодо відшкодування фактично завданого ним в результаті ДТП збитку не дали жодного результату. Жодного платежу, в т.ч. і належної з ОСОБА_3 до сплати суми в розмірі франшизи - 3200,00 грн., на відшкодування завданих ним матеріальних збитків відповідач на користь позивача не здійснив. В зв`язку з чим, ОСОБА_4 вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року відкрито провадження в справі.

04 квітня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив задовольнити вимог позову частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1270 гривень витрат на послуги евакуатора та 78 гривень 26 копійок судових витрат з огляду на наступне.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника автомобіля марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_7 була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», що підтверджується відповідним Полісом № 222559974. Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду сформульовану у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц ОСОБА_3 не є належним Відповідачем в межах 156800 гривень (з урахуванням франшизи), які можуть бути відшкодовані Позивачу ОСОБА_4 . На обґрунтування розміру позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди Позивач посилається на результати Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1133/10-24 від 21.10.2024, згідно якого Позивач зазнав матеріальних збитків у розмірі 78 825 грн. 49 коп., вартість відновлювального ремонту складає 148 861 грн. 43 коп., ринкова вартість автомобіля до ДТП складає - 168 304 грн. 08 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить - 73 822 грн. 92 коп. В той же час Позивач зазначає, що фактично на ремонт автомобіля нею було витрачено 170 041 грн. 34 коп. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Заявлений Позивачем розмір фактичних витрат на ремонт автомобіля більший ніж ринкова вартість автомобіля до ДТП. Відповідно Позивач має право на відшкодування суми, що буде становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Проте висновок експерта № 1133/10-24 від 21.10.2024 не є достатнім доказом на підтвердження заявленого розміру позовних, оскільки містить лише ринкову вартість автомобіля до ДТП.

07 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту доводів якої позивач зазначила, що згідно звіту від 21.10.2024 року №1133/10-24, вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначена суб`єктом оціночної діяльності в розмірі 148861,43 грн.; вартість матеріального збитку - в розмірі 78825,49 грн. Фактично позивачем був проведений ремонт належного їй транспортного засобу за 170041,34 грн.. про що свідчать рахунок на оплату від 11.11.2024 року №13, акт виконаних робіт ФОП ОСОБА_8 від 11.11.2024 року, та квитанція АТ КБ «Приватбанк» про оплату виконаних робіт з ремонту транспортного засобу позивача від 05.12.2024 року №1.79362817.1 на суму 170041,34 грн. За складання вказаного звіту від 21.10.2024 року №1133/10-24 позивачем сплачено 5'000,00 грн. відповідно до квитанції від 11.10.2024 року №217622315. Вказану вище подію визнано страховим випадком, в зв`язку з чим СГ «ТАС» сплатило позивачу у межах ліміту за вирахуванням розміру франшизи за полісом від 05.08.2024 року №222559974 в сумі 70622,92 грн. Верховний Суд у своєму висновку, викладеному у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №760/5618/16-ц, керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому. Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, навіть без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року №61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків. В даній цивільній справі позивачем на підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту надано рахунок ФОП ОСОБА_8 , акта ФОП ОСОБА_8 виконаних робіт від 11.11.2024 року та квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 05.12.2024 року №1.79362817.1 на суму проведеної оплати в розмірі 170041,34 грн. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Skoda д.н.з. НОМЕР_3 , позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 . За результатами експертного дослідження транспортного засобу Skoda було складено Звіт від 21.10.2024 року №1133/10-24 про оцінку вартості матеріального збитку. Відповідно до Звіту від 21.10.2024 року №1133/10-24 та ремонтної калькуляції №1133/10-24, що є невід`ємною частиною вказаного Звіту, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda д.н.з. НОМЕР_3 становить 148861,43 грн.; коефіцієнт фізичного зносу вузлів та деталей становить 0,70 (оскільки автомобіль перебуває в експлуатації понад 12 років), то відтак вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 78825,49 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу, зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, який був би врахований при розрахунку вартості запасних частин, становить 73822,92 грн. (з ПДВ - 88587,50 грн.). Розмір втрати товарної вартості - не розраховувався. Втім, розмір витрат, які фактично були понесені позивачем в результаті проведеного ремонту, належного їй транспортного засобу, становить 170041,34 грн., з яких 70622,92 грн. - погашено безготівковим зарахуванням від АТ «СГ «ТАС», згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 21.11.2024 року за вих №PRQVT6DЮ8IN48D. Отже розмір заподіяного позивачеві пошкодженням ТЗ матеріального збитку (реальні збитки, тобто витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, що підтверджується оплатою проведеного відновлювального ремонту автомобіля) складає 99418,42 грн. Таким чином, відповідно до ст. 22 ЦК України, майнова шкода (вартість відновлювального ремонту з урахуванням від`ємного значення проведеної оплати від страхової компанії) у розмірі 99418,42 грн. - це шкода, яка є матеріальним збитком, що включає в себе і витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Представник позивача протягом судового розгляду вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував в межах доводів відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наданих позивачем доказів судом встановлено такі обставини:

09.03.2024 року за ОСОБА_4 на праві власності було зареєстровано автомобіль марки Skoda Fabia 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

26.09.2024 року о 07:00 водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_5 , по вул. Бальзака, 7 в м. Києві, порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Fabia державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, та яким на відповідній правовій підставі керував ОСОБА_6 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим відповідач вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, письмовими поясненнями водіїв - учасників ДТП, поясненнями в суді ОСОБА_3 про вчинення ДТП за обставинами, викладеними в протоколі. Деснянським районним судом м. Києва у справі №754/14045/24 винесено постанову від 15.10.2024 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. в доход держави.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.08.2024 року №222559974, транспортний засіб - автомобіль «Богдан», номерний знак НОМЕР_6 , 2007 року випуску, забезпечений в СГ ТАС страховою сумою за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 160000,00 грн..

27.09.2024 року за вх. №7848 в AT «СГ «ТАС» було зареєстровано повідомлення позивача про ДТП, відповідно та в порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до якого додано схему ДТП, яка є додатком до повідомлення про ДТП від 26.09.2024 року.

Для визначення розміру збитку, завданого внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля, ОСОБА_4 замовила експертне дослідження, яке було проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 26.09.2024 року, та 21.10.2024 року складено висновку № 1133/10-24 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного Засобу. Так, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначена суб`єктом оціночної діяльності в розмірі 148861,43 грн.; вартість матеріального збитку - в розмірі 78825,49 грн., ринкова вартість автомобіля Skoda Fabia державний номерний знак НОМЕР_3 без урахування аварійних пошкоджень - 168304,08 грн.

Позивачка ОСОБА_4 отримала від СГ «ТАС» листа від 30.10.2024 року за вих. №19671/9124/ТС, зі змісту якого вбачається, що страховик, виходячи з висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 21.10.2024 року №1133/10-24, визначив суму страхового відшкодування в розмірі 70622,92 грн., виключивши зі складу вартості матеріального збитку ПДВ та розмір франшизи, про що зазначено в даному листі.

01.11.2024 року на карткових рахунок позивача в AT КБ «Приватбанк» було здійснено безготівкове зарахування від AT «СГ «ТАС» в сумі 70622,92 грн., про що свідчить виписка по надходженням по карті ОСОБА_4 від 21.11.2024 року за вих.. №PRQVT6D108IN48D AT КБ «Приватбанк».

Згідно рахунку на оплату від 11.11.2024 року №13, акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_8 від 11.11.2024 року, та квитанція AT КБ «Приватбанк» про оплату виконаних робіт з ремонту транспортного засобу позивача від 05.12.2024 року №1.7936281 7.1 ремонт автомобіля Skoda Fabia державний номерний знак НОМЕР_3 був здійснений на суму 170041,34 грн.

Відповідно до ст. 1166 УК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Постанова ВП ВС від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля, …вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Постанова ВП ВС від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 .

Наданий суду висновок № 1133/10-24 від 21 жовтня 2024 року щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного Засобу, суд не може вважати належним та допустимим доказом зважаючи на те, що даний висновок був складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 на замовлення позивача з метою оцінки вартості матеріального збитку для виплати страхового відшкодування та не містить посилання на те, що експерт при його виконанні повідомлений про кримінальну відповідальність.

У свої постанові КЦС ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 335/2566/18 Щодо висновку експерта КЦС ВС зауважує з цього питання, що у висновку експерта щодо визначення розміру завданого збитку повинно бути зазначено, що він виконується для суду і що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність. Інакше висновок експерта буде розцінений як неналежний доказ.

Висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню частково.

Безперечно встановленою обставиною є здійснення позивачем витрат на перевезення пошкодженого автомобіля (евакуатор) в розмірі 1270 гривен, що підтверджується чеком № .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 183, 229, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати в розмірі 1270 гривень та судовий збір в розмірі 15 гривень 37 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: