Справа № 307/1283/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пархоменко Микола Володимирович, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року у складі судді Бряник М.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1821171 від 14.03.2021, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником яким є: ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1821171 від 14.03.2021, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржником ОСОБА_1 .

Вказував, що таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Зазначав, що 14.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1821171.

Відповідно до п. 2 договору про надання позики: сума позики становить 15000,00 грн., строк позики становить 30 днів, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою.

Вказував, що відповідач здійснив дії спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтверження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти. Підписанням договору позики відповідач, також підтвердив, що він ознайомився з усіма його умовами в тому числі з правилами та йому була надана інформація передбачена вимогами чинного законодавства.

Стверджував, що загальний розмір заборгованості станом на 08.03.2024 становить 29851,06 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 15000, 00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 14343, 90 грн., заборгованість з комісії - 0, 00 грн., нараховані 3% річних - 69,04, грн., інфляційні витрати - 438, 12, грн.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №1821171 у розмірі 29851,06 грн.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики у розмірі 28 562,4 грн., 2922 грн. сплаченого судового збору, та 8765 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пархоменко Микола Володимирович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги наданий відповідачем розрахунок заборгованості, здійснений в межах строку кредитування. Зазначає, що умов та строків нарахування відсотків після закінчення строку кредитування договір №1821171 не містить. Вказує, що з Правилами надання грошових коштів у позику відповідач не ознайомлювався та не підписував. Вважає, що на даний час у нього відсутня заборгованість за договором №1821171 від 14 березня 2021 року. Звертає увагу, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачу нараховувалися проценти за користування кредитними коштами за період з 14.04.2024 по 31.10.2024 - в межах кредитного договору, а також з 14.04.2024 по 31.10.2024, тобто всупереч 90 днів (згідно Правил надання грошових коштів у позику) проценти нараховані за 200 днів. Вказує, що навіть враховуючи продовження нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування відповідно до Правил надання грошових коштів у позику протягом 90 днів з дня прострочення виконання зобов`язання, відповідачем повернуто грошові кошти за кредитним договором у повному обсязі. Зазначає, що з наданих позивачем документів слідує, що акт про надання юридичної допомоги був складений адвокатським об`єднанням ще за місяць до звернення клієнта із заявкою №537 про надання певних юридичних послуг. При цьому, у графі 2 акту вже мається посилання на відповідний номер заявки - 537. Таким чином, на думку апелянта, отримані юридичні послуги передували заявці на отримання послуг. Вказує, що надана позивачем платіжна інструкція №413000007 від 09 лютого 2024 року про сплату ТОВ «Коллект Центр» АО «Лігал Ассістанс» 45000 грн. за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02 січня 2023 року не містить даних за якими саме заявками чи актами виконаних робіт була перерахована дана сума. Звертає увагу, що вказана у платіжній інструкції сума 45 000 грн. не відповідає сумі 9000 грн., що вказана у заявці №537, яка стосується даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 14 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1821171 (далі - Договір).

Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 1 Договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі "Позику"), на погоджених умовами Договору строк (надалі - "Строк Позики"), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Підписанням цього Договору відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті із повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. п. 4.1. п. 4 Договору). Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п. п. 4.2. п. 4 Договору).

Відповідно до п. 2 Договору позикодавець надав позичальнику у позику грошові кошти у розмірі 15 000 грн., строком на 30 днів з 14.03.2021 по 13.04.2021, фіксованою процентною ставкою 1,99% на день, знижена процентна ставка - 0,79%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70%. Орієнтована загальна вартість позики становить 18555 грн.

Згідно з п. 5 Договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України "Про електрону комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

У п. 6 Договору визначено, що Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах, на принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором.

Зі змісту поданих відповідачем процесуальних документів як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції вбачається, що останнім не заперечується факт підписання Договору та отримання грошових коштів за ним.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

30.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 50 584 753,07 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтом та боржниками.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №1 від 30 грудня 2021 року слідує, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 29343,90 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 15000, 00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 14343, 90 грн.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення (купівлю-продаж) прави вимоги №10-01/2023, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у повному обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 Том №2 слідує, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 29851,06 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 15000, 00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 14343, 90 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України - 507,16 грн.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу кредитора за договором позики №1821171 від 14 березня 2021 року в сумі 29851,06 грн.

Задовольняючи заявлений позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відповідачу заборгованості за відсотками за користування кредитом 06.07.2021 у розмірі 900 грн., що становить 6 %, не відповідає умовам договору, оскільки розміру таких відсотків за користування кредитом договором не визначено, відтак дійшов висновку, шо за цей день підлягає застосуванню відсоткова ставка у розмірі 0,79 %, яка визначена умовами договору, що становить 118,5 грн. Окрім того, зазначав, що враховуючи положення п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, не підлягають стягненню з відповідача 3% річних у розмірі 69,4 та 438,12 грн. інфляційних збитків.

Разом з тим, апелянтом заперечується наявність заборгованості за договором позики №1821171 від 14 березня 2021 року, посилаючись на його виконання в повному обсязі в межах, визначеного ним строку кредитування.

З приводу наведеного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як встановлено апеляційним судом вище, умовами Договору передбачено, що позика надається строком на 30 днів, тобто до 13.04.2021 (п.2 Договору).

Відповідно до п.6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі - Правил), з якими відповідач ознайомився перед укладенням договору позики №1821171 від 14 березня 2021 року, про що свідчить підписання ним вказаного Договору, слідує, що у разі не повернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Згідно з п.6.10. Правил зарахування сплачених позичальником коштів за договором позики, здійснюється в наступному порядку:

- у першу чергу сплачуються всі прострочені проценти за користування позикою, прострочена до повернення сума позики (у випадку прострочення) (п.6.10.1. Правил);

- у другу чергу сплачуються проценти за користування позикою, сума позики (п.6.10.2. Правил);

- у третю чергу сплачуються неустойка, штрафні санкції та інші платежі, якщо вони були передбачені Договором позики та застосовані Товариством (п. 6.10.3. Правил).

Розділом 7 Правил передбачено порядок продовження строку користування позикою.

Так, відповідно до п. 7.1. Правил слідує, що позичальник має право продовжити строк користування позикою. За подовження строку користування позикою, позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації.

Умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у договорі позики, та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію (п.7.2. Правил).

Згідно з п.7.3. Правил не обмежуючи вказаного у п. 7.2. вище Товариство на власний розсуд може застосувати до певного виду пролонгації програму лояльності та запропонувати позичальнику знижену процентну ставку для оформлення пролонгації. У будь-якому випадку, нарахування процентів та їх перерахунок здійснюється на умовах, передбачених договором позики та цими Правилами. Товариством можуть бути запропоновані як один, так і декілька варіантів продовження користування позикою. Товариство самостійно визначає, які види пролонгації доступні позичальнику, та повідомляє про це позичальника в особистому кабінеті позичальника та/або будь-яким іншим доступним засобом зв`язку (телефоном, електронною поштою, тощо). Конкретні види пролонгації, що доступні позичальнику, відображаються в особистому кабінеті та не можуть бути гірші ніж встановлені в Договорі позики.

Відповідно до п.7.5. Правил позичальник має право подовжити строк користування позикою необмежену кількість разів.

Позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації у особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення пролонгації, в тому числі внесення позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір позичальника та здійснити подовження (п.7.8. Правил).

Згідно п.7.10. Правил у випадку внесення позичальником суми грошових коштів, яка є недостатньою для повного погашення заборгованості, але є достатньою для оформлення пролонгації, ця сума направляється Товариством (на його розсуд) на таке подовження строку користування позикою задля запобігання понадстрокового користування позикою (її частиною). В такому випадку, строк подовження користування позикою залежить від розміру внесених позичальником грошових коштів та розраховується пропорційно розміру сплачених позичальником грошових коштів до розмірі процентів за один день користування позикою, визначеного відповідно до Договору позики та цих Правил. Інформація щодо нової кінцевої дати строку позики доступна позичальнику в особистому кабінеті.

Якщо позичальник, під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу шляхом надсилання на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використання сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщені на Сайті (Зворотній зв`язок), повідомлень про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за Договором, з обов`язковим зазначенням номеру Договору та сплаченої суми (п.7.12. Правил).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого попереднім позикодавцем ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», слідує, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Договором станом на 30.12.2021 становить 29343,90 грн., з яких заборгованість за тілом позики - 15000, 00 грн., заборгованість за процентами - 14343, 90 грн

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 було здійснено наступні платежі на виконання Договору: 13.04.2021 - 1185 грн.; 22.04.2021 - 1540,50 грн.; 04.05.2021 - 829,50 грн.; 06.05.2021 - 829,50 грн.; 18.05.2021 - 948 грн.; 28.05.2021 - 829,50 грн.; 03.06.2021 - 1185 грн.; 12.06.2021 - 2133 грн.; 23.06.2021 - 592,50 грн.; 01.07.2021 - 948 грн.; 10.07.2021 - 2517 грн.; 14.07.2021 - 597 грн.; 16.07.2021 - 628 грн.; 19.07.2021 - 358,60 грн.; 23.07.2021 - 2089,50 грн.; 25.07.2021 - 298,50 грн.; 26.07.2021 - 895,50 грн.; 29.07.2021 - 597 грн.; 01.08.2021 - 597 грн.; 06.08.2021 - 2089,50 грн.; 10.08.2021 - 339,39 грн.; 20.08.2021 - 3319,71 грн.; 06.09.2021 - 5418,30 грн.; 22.09.2021 - 5418 грн.

З вищевказаного розрахунку слідує, що внаслідок внесення позичальником зазначених платежів первісним позикодавцем відповідно до п.7.10. Правил здійснювалося подовження строку користування позикою задля запобігання понадстрокового користування позикою (її частиною), після закінчення якого ним було продовжено нарахування процентів за понадстрокове користування позикою у межах строку, визначеного п. 6.5. Правил, відтак нарахування процентів за користування позикою здійснювалося первісним позикодавцем у межах строку кредитування, а тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про їх нарахування поза межами вказаного строку, відповідно й про відсутність заборгованості за Договором.

Доказів повідомлення відповідачем у відповідності до положень п.7.12. Правил первісного позикодавця про небажання оформлювати пролонгацію та необхідності зарахування платежів у часткове погашення заборгованості за Договором матеріали справи не містять.

Таким чином, судом не можуть бути взяті до уваги наведені відповідачем власні розрахунки заборгованості за Договором, оскільки при їх здійсненні не враховано погоджені сторонами умови Договору, зокрема про строк кредитування та розмір процентів, які підлягають застосуванню.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції первісним позикодавцем безпідставно нараховано відповідачу заборгованість за користування позикою 06.07.2021 у розмірі 900 грн., що становить 6 %, оскільки розміру таких відсотків за користування Договором не визначено, відтак місцевим судом правильно визначено, що у вказаний день підлягає застосуванню відсоткова ставка у розмірі 0,79 %, яка визначена умовами Договору, що становить 118,5 грн.

Окрім того, суд першої інстанції, встановивши що попереднім кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 було нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 69,4 грн. та 438,12 грн. інфляційних збитків, а також врахувавши положення п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, дійшов вірного висновку, що такі стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №1821171 від 14 березня 2021 року в розмірі 28 562,40 грн., з яких заборгованість за тілом позики - 15000 грн., заборгованість за процентами - 13562,40 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно частково задовольнив заявлені позовні вимоги.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн., яка була надана згідно договору про надання правової допомоги №02-01/2023, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», 02 січня 2023 року.

Відповідно до виправленої заявки на надання юридичної допомоги №537 від 05.01.2024 слідує, що сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : 1) надання усної консультації - 3000 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000 грн.

Відповідно до Акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 слідує, що сторонами погоджено надання наступних послуг: 1) надання усної консультації - 3000 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000 грн.

Згідно ч.ч. 1,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Колегія суддів приходить до висновку, що сума правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 8765 грн. є не співмірною із складністю справи та наданими адвокатським об`єднанням послугами, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для її зменшення до 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні, апеляційна скарга в цій частині - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пархоменко Микола Володимирович, - задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх до 2000 (двох тисяч) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: