Справа № 459/3772/23 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/201/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнення з відповідача на користь позивача 19500,00 грн заборгованості за кредитним договором № 01927-08/2022 та 17632,00 грн за договором позики № .

В обґрунтування позову посилалося на те, що 03.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 01927-08/2022, який було підписано електронним підписом, відповідно до умов якого останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 31.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №31052023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах божників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №31052023 від 31.05.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

18.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» та відповідачем було укладено договір позики №, який було підписано електронним підписом, чим останні підтвердив ознайомлення на веб-сайті товариства з проектом договору, який відповідає умовам даного договору та погодився з ними. 24.11.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах божників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17632,00 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13832,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №01927-08/2022 від 03 серпня 2022 року у розмірі 19500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № від 08 лютого 2022 року у розмірі 17632,00 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13832,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2684,00 грн сплаченого судового збору.

16.01.2025 року рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач не підтвердив факт укладення кредитного договору № 01927-08/2022 (далі - Кредитний договір 1) від 03.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 та договору позики № (далі - Кредитний договір 2) від 08.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 . На підтвердження укладення Кредитного договору 1 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем, позивачем подано копію Кредитного договору 1, Графіку платежів та Паспорту споживчого кредиту, нібито укладених дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», шляхом надсилання ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» на телефонний номер відповідача одноразового ідентифікатора для підписання даних документів та нібито підписано введенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором W1390. На підтвердження укладення Кредитного договору 2 між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем, позивачем подано копію акцепту та оферти на укладення Кредитного договору 2, Графіку платежів та Паспорту споживчого кредиту, нібито укладених дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Інфінанс», шляхом надсилання ТОВ «Інфінанс» на телефонний номер відповідача одноразового ідентифікатора для підписання даних документів та нібито підписано введенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 8q4v31. При цьому, позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії вищезазначених документів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та вони підписувалися електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Отже, наявні в матеріалах справи копії Кредитного договору 1, акцепту та оферти на укладення Кредитного договору 2, графіку платежів та паспорту споживчого кредиту не можуть вважатись електронними документами (копією електронного документа), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належними доказами укладення Кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм». Вважає, що факт існування заборгованості відповідача перед позивачем жодним чином не підтверджений. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту у розмірі 5 000 грн та 3 800 грн за Кредитним договором 1 та Кредитним договором 2, їх погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). Позивач не надав доказів того, що на момент подання позову у нього існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на таких умовах, які зазначені в позовній заяві. Відтак, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Станом на дату подання позову за Кредитним договором 1 позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 14 500 гривень, що становить 290 % від суми кредиту. Станом на дату подання позову за Кредитним договором 2 позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 13 832 гривень, що становить 364 % від суми кредиту. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто понад 50 % вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами, а відтак є агресивною діяльністю. У доданому до позову акті прийому-передачі не зазначено ціни, за яку відступлено грошові вимоги, витяг з реєстру боржників не містить підписів сторін та не надано доказів оплати за відступлення права вимоги за Договорами факторингу № 31052023 та № 24/11-22. Оскільки незаконність грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» до відповідача за Кредитним договором 1 та ТОВ «Інфінанс» до відповідача за Кредитним договором 2 апелянтом доведено, то незаконним є і відступлення права вимоги за Кредитними договорами, так як особа не може відступити ті права, якими сама не володіє. Таким чином, позивач не має права вимоги до відповідача за Кредитним договором 1 та Кредитним договором 2, а тому відсутній предмет позову в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором 1 та Кредитним договором 2.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 03.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового кредиту №01927-08/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надає ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000,00 грн строком на 25 днів, тобто до 27.08.2022, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

31.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено Договір факторингу № 31052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №31052023 від 31.05.2023 та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 01927-08/2022 від 03.08.2022 сума заборгованості відповідача становить 19500,00 грн.

08.02.2022 року між ТОВ «Фінансва компанія «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № , відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» надає ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3800,00 грн строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

24.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Інфінанс» укладено Договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 та розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 08.02.2022 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 17632,00 грн.

24.11.2022 року на електронну адресу ОСОБА_1 позивачем скеровано повідомлення про те, право вимоги щодо його заборгованості відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція повернення боргів.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №01927-08/2022 від 03.08.2022 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 19500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 08.02.2022 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 17632,00 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13832,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №01927-08/2022 від 03.08.2022 в сумі 19500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14500,00 грн - сума заборгованості за відсотками, та заборгованість за договором позики № від 08.02.2022 в сумі 17632,00 грн, з яких: 3800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13832,00 грн - сума заборгованості за відсотками, районний суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що укладенню договорів в електронній формі передувало узгодження сторонами тих істотних умов договору, які існували на час їх укладення, і що право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами 1 і 2 перейшло до фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договорів про відступлення права вимоги. Таким чином, керуючись п. 4. ст. 611 (у частині обов`язку щодо відшкодування збитків), ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача, шляхом стягнення з відповідача спірної суми коштів, а отже про задоволення позову.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких договорів саме на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої або наявність заборгованості в іншому розмірі. Крім того, будь-якого іншого розрахунку відповідачем надано не було.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 12 червня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра