Справа № 550/36/25
Провадження № 2/550/113/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі судді Литвин В.В.,

за участю секретаря судового засідання Томас Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чутове в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до селянського (фермерського) господарства «Сіріус»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Чутівська селищна рада Полтавської області,

про розірвання договору суборенди землі,

Сторони:

позивач представник адвокат Близнюк І.В.,

відповідач не з`явився,

третя особа не з`явилася

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивачка) звернулася до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Сіріус» (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чутівська селищна рада Полтавської області (далі також третя особа), - про розірвання договору суборенди землі від 30.01.2023 (далі також Договір суборенди) та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права суборенди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на підставі договору оренди землі від 22.07.2011, укладеного між нею та Чутівською районною державною адміністрацією (правонаступником якої є Чутівська селищна рада), та додаткових угод до нього від 01.01.2022 та від 12.12.2022 (далі Договір оренди) вона є орендарем земельної ділянки площею 47 га сіножатей, розташованої за межами с. Нове Грякове Гряківської сільської ради. Строк оренди за вказаним договором - до 12.12.2029.

30.01.2023 між позивачкою і відповідачем укладено договір суборенди землі, згідно з яким позивачка (орендар) передала відповідачу (суборендарю) в строкове платне користування земельну ділянку, яка належить позивачці на праві користування на підставі Договору оренди від 22.07.2011.

Позивачка зазначає, що зміст Договору суборендисуперечить змісту Договору оренди, що є порушенням ст. 8 Закону України «Про оренду землі», зокрема,умовами Договору суборендине передбачено врахування індексу інфляції при визначенні розмірусуборендної плати, Договір суборенди не містить умов, передбачених Договором оренди, щодо внесення суборендної плати згідно з положеннями Податкового кодексу України, також не містить умов щодо перегляду суборендної плати раз на рік, Договором суборенди не передбачено відповідальності за порушення зобов`язання щодо внесення суборендної плати.

Також вказує, що у 2024 році відповідач взагалі не обробляв земельну ділянку, що є порушенням умов використання земельної ділянки за Договором суборенди, а також стверджує, що відповідач протягом тривалого часу, з 2023 року, неодноразово та систематично порушував істотні умови Договору суборенди щодо сплати суборендних платежів, а саме сплачував суборендні платежі без урахування індексу інфляції.

У зв`язку з систематичним невиконанням умов Договору суборенди в частині виплати суборендної плати без урахування індексу інфляції понад двох років позивачка звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати Договір суборенди землі з наведених підстав.

Ухвалою від 16.01.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

22.01.2025 до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позовної заяви, у якій та підтримала позовні вимоги позивачки з підстав, викладених у поясненнях (т. 1 а.с.62-64).

03.02.2025 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач просив у позові відмовити повністю з викладених у ньому підстав (т. 1 а.с.65-87).

10.02.2025 представником позивачки подано відповідь на відзив (т. 1 а.с.92-151).

13.02.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткового доказу та поновлення строку на його подання (т. 1 а.с.174-179).

21.02.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив позивача та заявлено про стягнення з позивачки судових витрат відповідача на правничу допомогу в сумі 31 500,00 грн. (т. 1 а.с.183-202).

10.03.2025 до суду надійшло клопотання представника позивачки Яблокової Л.О. про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу (т. 1 а.с. 208-212).

Ухвалою підготовчого засідання від 13.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2025 о 09:30 год.

Ухвалою суду від 10.04.2025 розгляд справи по суті у судовому засіданні відкладено на 28.04.2025 о 10:00 год. у зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки та її представника, явку сторін визнано обов`язковою.

В судовому засіданні 28.04.2025 судом оголошувалась перерва до 09:30 год. 09.05.2025 за клопотанням позивачки у зв`язку з необхідністю підготовки до судового розгляду.

02.05.2025 до суду засобами електронного суду надійшла заява позивачки про залишення позову без розгляду (т. 2 а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 09.05.2025 судове засідання відкладено на 14.05.2025 об 11:30 год. у зв`язку з неявкою сторін та клопотанням позивачки про відкладення.

Ухвалою суду від 14.05.2025 у задоволенні клопотання позивачки про залишення позову без розгляду відмовлено, судове засідання відкладено на 26.05.2025об 11:00 год.

26.05.2025 представником позивачки адвокатом Близнюком І.В. засобами електронного суду подано письмові пояснення (т. 2 а.с. 31-36) та клопотання про відкладення судового засідання (т. 2 а.с. 37-39).

26.05.2025 протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки про відкладення судового засідання та продовжено розгляд справи по суті.

У зв`язку із знеструмленням приміщення суду в судовому засіданні 26.05.2025 було оголошено технічну перерву до 11:00 год. 11.06.2025.

У судових засіданнях позивачка та її представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити та розірвати спірний договір суборенди земельної ділянки від 30.01.2023.

Представник відповідача адвокат Стасовський М.В. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, наголосив на безпідставності позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, представник відповідача заявив клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку з розглядом справи, та надав докази їх обгрунтованості (т. 2 а.с. 47-62).

Заслухавши доводи і заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та перевіривши їх підтвердження наявними в справі доказами, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Отже, до договору суборенди земельної ділянки застосовуються положення про договір оренди земельної ділянки.

Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

За загальним правилом частини першої статті 651 ЦК України, яке застосовується до будь-яких цивільних (приватноправових) правовідносин з приводу зміни або розірвання цивільних (приватноправових) договорів, така зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винятком з цього правила (про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін) є приписи частини другої статті 651 ЦК України, що надають суду повноваження зі зміни або розірвання договору (без наявності згоди сторін), проте у випадках, визначених законом. Тож загальне правило про розірвання та зміну договору без згоди сторін на підставі рішення суду передбачене у частині другій статті 651 ЦК України, що визначає універсальні засади, застосовні до усіх видів приватноправових договорів.

З огляду на наведені правила абзацу першого частини другої статті 651 ЦК України як цивільне законодавство, так і земельне передбачає окремі приклади його застосування, що мають характер загальних для усіх цивільних відносин (у разі істотного порушення цивільного договору іншою стороною), а також характер спеціалізованих - для інших приватноправових договорів та для інших окремо застережених у законі видів порушень цивільних договорів (зокрема, окремі правила статті 141 ЗК України, застосовні до догорів оренди землі), як це буде проілюстровано далі.

Спеціальними у врегулюванні розірвання договору оренди землі єприписи статті 32 Закону України «Про оренду землі», а також статті 141 ЗК України, пункт «д» частини першої якої передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Тож функціональним призначенням ЦК України у врегулюванні спірних відносин є деталізація та диференціація факту систематичної несплати орендної плати як підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Ця деталізація та диференціація здійснюється відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, якою передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Водночас істотним, відповідно до цієї норми права, є таке порушення стороною договору його умов, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.

Оскільки на практиці така систематична несплата може бути повною або частковою (недоплата), то цілком очевидно, що законодавець врегулював відносини оренди землі з огляду на те, що специфічні підстави припинення права оренди землі, зокрема за систематичну повну несплату орендної плати за землю, визначені відповідними нормами ЗК України, а нормами ЦК України надається можливість додаткової оцінки саме часткової несплати (недоплати) орендної плати за землю та її кваліфікації як істотного порушення договору в контексті з`ясування наявності підстав для його розірвання.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про оренду землі» Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.Плата за суборенду земельних ділянок державної та комунальної власності не може перевищувати орендної плати, крім випадків передачі в суборенду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, яка перебуває в оренді акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення такого державного підприємства, на конкурентних засадах.Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.Право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідноз договором оренди і своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, суборендної плати.

Судом встановлено, що 22.07.2011 між позивачкою та Чутівською районною державною адміністрацією (правонаступником якої є Чутівська селищна рада) укладено договір оренди земельної ділянки (без зазначення кадастрового номера) загальною площею 47 га сіножатей, яка знаходиться за межами с. Нове Грякове на території Гряківської сільської ради.

Згідно з п. 3 Договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 332 384,00 грн.

Відповідно до п. 6 Договору оренди та додаткової угоди до нього від 12.12.2022 строк оренди за вказаним договором встановлено до 13.12.2029.

Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Чутівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2012 № 01435.

Право оренди за вказаним Договором оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 12.12.2022 (т. 1 а.с. 38-39).

Згідно з п. 7 Договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі в сумі 9 971,52 грн. за кожен сільськогосподарський рік. Через кожні 5 років орендна плата збільшується на один відсоток.

Пунктом 8 Договору оренди передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 9 вказаного Договору передбачено порядок внесення орендної плати, а саме що згідно з ст. 287.5. Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Земельна ділянка передана в оренду для сінокосіння і випасання худоби (п. 15), цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 16).

Також, згідно з умовами Договору оренди встановлено обмеження використання земельної ділянки заборона зміни цільового призначення землі.

Положеннями п. 30 Договору оренди передбачено право орендаря передавати земельну ділянку в суборенду шляхом укладання договору суборенди.

30 січня 2023 року між позивачкою і відповідачем укладено договір суборенди землі, згідно з яким позивачка (орендар) передала відповідачу (суборендарю) в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної форми власності площею 47 га, кадастровий номер :00:003:0005, що розташована на території Чутівської селищної ради, Гряківського старостинського округу, яка належить позивачці на праві оренди на підставі Договору оренди від 22.07.2011.

Строк Договору суборенди на час дії Договору оренди, а саме до 12.12.2029.

Право суборенди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 30.11.2023 за № 49119090 (т. 1 а.с. 38-39).

Пунктом 4 Договору суборенди встановлено розмір та порядок внесення суборендної плати: на розрахунковий рахунок або шляхом передачі в готівковій формі виключно у грошовій формі в розмірі 28 914,56 грн. в рік.

Щодо твердження позивачки про тривале, з 2023 року, неодноразове та систематичне порушення істотних умов Договору суборенди щодо сплати суборендних платежів, а саме сплату суборендних платежів без урахування індексу інфляції, суд зазначає наступне.

Оцінюючи вказану обставину, як підставу для розірвання спірного Договору суборенди, суд виходить з такого.

Як зазначено вище, Договір суборенди укладено сторонами 30.01.2023.

Зі змісту з п. 4 Договору суборенди вбачається, що суборендна плата вноситься за рік. Конкретного терміну внесення суборендної плати умовами Договору суборенди не визначено.

Виходячи з наведеного, суборендна плата повинна бути внесена суборендарем не пізніше 30 січня 2024 року за рік, який згідно з Договором суборенди триває з 31.01.2023 до 30.01.2024, та не пізніше 30 січня 2025 року відповідно за рік з 31.01.2024 до 30.01.2025.

Так, із наданих відповідачем платіжних доручень, що додані до відзиву на позовну заяву на підтвердження сплати суборендних платежів вбачається наступне.

Згідно з платіжними інструкціями №№ 9286, 9287 та 9288 від 29.12.2023 (т. 1 а.с. 72-74) відповідачем проведено оплату згідно з договором суборенди землі на загальну суму 28 914,56 грн., у тому числі сплачено податки.

Згідно з платіжними інструкціями №№ 1035, 1036 та 1037 від 27.11.2024 (т. 1 а.с. 75-77) відповідачем проведено оплату згідно з договором суборенди землі на загальну суму 28 914,56 грн., у тому числі сплачено податки.

Згідно з платіжними інструкціями №№ 53, 54 та 55 від 29.01.2025 (т. 1 а.с. 78-80) відповідачем проведено доплату за договором суборенди на загальну суму 14 645,06 грн., у тому числі сплачено податки.

З наведеного вбачається, що прострочення внесення суборендного платежу відповідачем допущено лише одного разу - в частині індексації суборендної плати за період 31.01.2023 31.01.2024, в сумі 1349,44 грн. (виходячи із сукупного індексу інфляції за вказаний період 104,667%), що мала бути сплаченою відповідачем згідно з умовами Договору суборенди не пізніше 30.01.2024, а сплачена лише 29.01.2025.

Проаналізувавши вказані обставини, суд доходить висновку, що прострочення відповідача у сплаті суборендних платежів не є систематичним (два і більше разів).

Також таке порушення відповідачем Договору суборенди, як прострочення сплати суборендного платежу в частині, що складає 4,67% (1349,44 грн.) від визначеного умовами договору розміру суборендної плати, не може вважатися істотним порушенням у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з визначенням якої істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18, від 13 липня 2022 рокуу справі № 363/1834/17, та від 20 листопада 2024року у справі № 918/391/23, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини другої статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору в судовому порядку.

Твердження представника позивача про обов`язок відповідача перераховувати на рахунок позивачки всю суму суборендного платежу, у розмірі, передбаченому умовами Договору суборенди, з урахуванням сум податків, сприймається судом критично та відхиляється, оскільки згідно з положеннями п. 168.1.1. ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Щодо твердження позивачки про порушення відповідачем умов використання (нецільове використання) земельної ділянки за Договором суборенди, що полягає в необроблянні земельної ділянки суборендарем у 2024 році, суд доходить висновку про безпідставність та недоведеність позивачкою зазначеної обставини, як підстави для розірвання Договору суборенди, з огляду на таке.

Згідно з п. 5 Договору суборенди умови використання та збереження об`єкта оренди визначаються відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору оренди землі від 22.07.2011 і не повинні суперечити їм.

Відповідно до пунктів 15-16 договору оренди землі від 22.07.2011 земельна ділянка передається в оренду для сінокосіння та випасання худоби. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачкою не наведено положень Договору суборенди, Договору оренди чи норм чинного законодавства, в порушення яких відповідач не обробляв орендовану земельну ділянку.

Також жодних доказів нецільового використання відповідачем земельної ділянки, а саме використання земельної ділянки для інших цілей, ніж сінокосіння і випасання худоби, позивачкою суду не надано.

Таким чином, обставини, на які посилається позивачка, як на підставу розірвання спірного Договору суборенди, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивачка власноручно підписала спірний договір суборенди землі від 30.01.2023. На момент підписання Договору суборенди їй достеменно були відомі умови Договору оренди від 22.07.2011 із внесеними змінами і доповненнями до нього. Тобто, волевиявленням позивачки охоплювалося як укладення договору суборенди землі загалом, так і умови сплати суборендної плати за договором зокрема. При цьому всі істотні умови для даного виду договору такий договір містить.

Наявності обставин, які згідно з положеннями чинного земельного та цивільного законодавства є або можуть бути визнані судом підставами для розірвання договору, позивачкою перед судом не доведено.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а понесені позивачкою судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід залишити за нею.

Разом з тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, заявлених відповідачем до стягнення з позивачки в розмірі 31 500,00 грн. суд враховує наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

На підтвердження цих витрат представником відповідача надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-09/02/25 від 09.02.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Правовий компроміс» і Селянським (фермерським) господарством «Сіріус» (т. 2 а.с. 52-56), розрахунок № 1 суми гонорару за надану правничу допомогу від 11.06.2025 на суму 31 500,00 грн., який містить детальний опис наданої правничої допомоги (т. 2 а.с. 57), копію акта № 1 приймання-передачі наданих правничих послуг від 11.06.2025 (т. 2 а.с. 58); копію рахунку на оплату № 01-11/06 від 11.06.2025 (т. 2 а.с. 59); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордера на надання правничої допомоги.

Проаналізувати вказані матеріали, надані представником відповідача, враховуючи повну відмову в позові, а також поведінку позивачки під час судового розгляду справи, яка була суперечливою, непослідовною, що виразилося в поданні клопотання про залишення позову без розгляду під час судового розгляду, необґрунтованих та безпідставних клопотань, таких як про оголошення перерви в судовому засіданні для надання позивачці можливості підготуватися до судового розгляду, про долучення додаткового доказу та поновлення строку на його подання без зазначення поважності причин пропуску такого строку, про допуск у справу представника, який згідно з ЦПК України не може бути представником у даному провадженні, що в сукупності перешкоджало суду у виконанні завдань цивільного судочинства, не сприяло вирішенню справи по суті та спричиняло затягування розгляду справи (у справі було призначено 11 судових засідань), суд дійшов висновку, що на користь відповідача в порядку розподілу судових витрат підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у повному розмірі, заявленому відповідачем до відшкодування - в сумі 31500,00 грн.

З огляду на викладене, суд критично оцінює клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідача, що ґрунтується на твердженні останньої про те, що заявлений розмір судових витрат є неспівмірним зі складністю справи, оскільки дана справа не є складною та не потребує значних витрат та спеціальних юридичних знань. Зазначене спростовується поведінкою позивачки під час судового розгляду, що описана вище.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 137, 141, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь селянського (фермерського) господарства «Сіріус» судові витрати на правничу допомогу в розмірі 31 500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження - після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Селянське (фермерське) господарство «Сіріус», , вул. Чкалова, буд. 80/3, селище Чутове, Полтавський район, Полтавська область.

Третя особа: Чутівська селищна рада, , вул. Набережна, буд. 9, селище Чутове, Полтавський район, Полтавська область.

Суддя В.В. Литвин