Провадження № 22-ц/811/1181/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

20 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Львівської області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року в справі за позовом першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова до Львівської міської ради; ОСОБА_1 ; Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК з одночасним припиненням усіх прав, повернення земельної ділянки,-

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року позовні вимоги першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано рішення Брюховицької селищної ради № 773 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для сінокосіння по АДРЕСА_1 » від 22.11.2018.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, б/н, від 13.11.2020 площею 0,1700 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :08:001:0195) для сінокосіння та випасання худоби, укладений між Брюховицькою селищною радою та ОСОБА_1 .

Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0195 площею 0,1700 га з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Львівській територіальній громаді земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0195.

Стягнуто у рівних частинах з Львівської міської ради, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на користь Львівської обласної прокуратури по 4037 (чотири тисячі тридцять сім) грн., 33 коп. сплаченого судового збору при поданні позивачем до суду даного позову з кожного.

Рішення оскаржив відповідач головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, суд приходить висновку про необхідність визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її апелянту виходячи з такого.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 15.04.2025 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівської області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року залишено без руху, запропоновано у визначений строк сплатити судовий збір відповідно до закону.

Роз`яснено наслідки невиконання такої.

Копія ували була надіслана апелянту Головному управлінню Держгеокадастру у Львівської області у його електронний кабінет та доставлена адресату 17.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При цьому, протягом всього перебування апеляційної скарги в апеляційному суді недоліки скарги не усунуто, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт до апеляційного суду не зверталися.

При цьому, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Поряд з цим, достовірно знаючи про подану апеляційну скаргу, а також недоліки такої, апелянт рухом справи не цікавився, свої процесуальні обов`язки не виконав.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного процесуального питання.

Крім цього, Рада суддів України оприлюднила рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, у п. 6 рекомендувала по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Разом з цим, враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу є юридичною особою та не може, у буквальному розумінні слова, бути задіяною до функціонування критичної інфраструктури Збройних Сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, тощо, обставин щодо відсутності відповідального штату працівників, суду не повідомлено, колегія суддів вважає, що є наявні підстави для визнання скарги неподаною та повернення її апелянту.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівської області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2025 року вважати неподаною та повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення скарги особі, яка її подала, не позбавляє можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк