Справа № 674/774/25
Провадження № 2/674/587/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0880 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на яку вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

ОСОБА_2 при житті заповіту не складав, а тому спадщина відкрилась за законом, позивачка є дружиною померлого та відповідно спадкоємцем 1-ої черги, спадщину прийняла згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, інших спадкоємців не має.

30 квітня 2025 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. з питанням оформлення житлового будинку після смерті чоловіка ОСОБА_2 , однак, у видачі свідоцтва на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлого на таке майно. Навівши доводи щодо належності вказаного спадкового майна спадкодавцю, позивачка просить задовольнити позов.

Згідно з ухвалою судді від 22 травня 2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак її представник адвокат Бей І.О. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, просить справу слухати у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0880 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 при житті заповіту не складав, а тому спадщина відкрилась за законом, позивачка є дружиною померлого та відповідно спадкоємцем 1-ої черги, спадщину прийняла згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, інших спадкоємців не має.

До майна померлого приватний нотаріусом Кам`янець - Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Бугерко Н.А. було заведено спадкову справу №171/2025 за заявою позивачки ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів означеної спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом є позивачка яка прийняла спадщину після смерті чоловіка. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку 0,0880 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд, кадастровий номер вказаної земельної ділянки :01:026:0018, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Разом із цим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №245/02-31 від 30 квітня 2025 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку відсутню правовстановлюючого документу на це майно.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позивачки, наведених нею на підтвердження позовних вимог, при застосуванні норм права судом враховується наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що акт про завершення будівництва домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не складався, інвентаризація домоволодіння не проводилася, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною (міською) радою на прізвище ОСОБА_2 не видавалось.

24 червня 1968 року на підставі рішення виконавчого комітету Дунаєвецької районної ради №95 ОСОБА_2 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 0,06 га під АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення. Будівництво відбулось на підставі проекту забудови земельної ділянки та пояснювальної записки до нього.

Згідно акта, складеного представником районного архітектора та в присутності представника Дунаєвецької селищної ради, було здійснено відвід земельної ділянки. Вказаний житловий будинок в АДРЕСА_1 , побудував ОСОБА_2 ще до 1990 року, але акт про закінчення будівництва та ввода в експлуатацію індивідуального домоволодіння не складався, не дивлячись на те, що будівництво було завершено та проживали в будинку.

Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений. Рік забудови - 1977 рік. Згідно акту вартості будинків вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та становить 226771 гривень. Проте, як з`ясовано судом, право власності на означене нерухоме майно не зареєстроване.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Судом також враховується, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як з`ясовано судом, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1977 році.

У 1977 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Із урахуванням наведеного, а також зважаючи на встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає доведеними наведені позивачкою обставини щодо належності ОСОБА_2 на праві власності будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормами ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підсумовуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Із копії довідки МСЕК серії АВ №0864444 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 має І Б групу інвалідності, а тому звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 141,142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а також те, що позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнена від сплати судових витрат, то з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 50 % від встановленого Законом України «Про судовий збір» розміру судового збору за подання до суду позову майнового характеру.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст. 10, 23, 81, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування право власності на спадкове майно на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в дохід держави судовий збір в розмірі 1133 грн. 85 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач Дунаєвецька міська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, місцезнаходження: м.Дунаївці вул.Шевченка, 50, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, .

Суддя Ю. Е. Шафікова