Справа №443/949/25
Провадження №2-н/443/110/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17 червня 2025 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу,

встановив:

Заявниця ФОП ОСОБА_1 подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з управління побутовими відходами з ОСОБА_2 в розмірі 3 327,29 грн та судових витрат.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, приходжу до такого висновку.

Згідно з долученим до заяви звіту від 06.06.2025 заборгованість у сумі 4 343,79 грн нарахована за період з вересня 2019 року по червень 2025 року /а.с.4/

Відповідно до вимог частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Вивчивши заяву та додані до неї документи суд вважає, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу повинна містити вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя, відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Всупереч зазначеному, заявницею у заяві вказано в прохальній частині суму заборгованості 3 327,29 грн, яку заявниця просить стягнути з боржника та в мотивувальній частині заявниця зазначає що загальний розмір заборгованості становить 4 255,29 грн, однак просить стягнути з боржника 3 327,29 грн за період з червня 2022 року, однак з заяви про видачу судового наказу та зі звіту від 06.06.2025 неможливо встановити як саме виникла заборгованість 3 327,29 грн, оскільки як вбачається зі звіту розмір заборгованості за період з червня 2022 року по червень 2025 року становить 2 121,04 грн (4 343,79 грн 2 222,75 грн = 2 121,04 грн).

Таким чином, за вказаних обставин неможливо видати судовий наказ по справі, оскільки у прохальній частині зазначено суму боргу 3 327,29, однак не можливо встановити виникнення даної заборгованості, відтак із поданої заяви не вбачається виникнення у стягувача права грошової вимоги до вказаного боржника.

За таких обставин у видачі судового наказу слід відмовити.

Одночасно слід роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 165 , 186, 260, 261 ЦПК України , суддя,-

постановив:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з управління побутовими відходами з ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) до Львівського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко