ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/681/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

представника апелянта Семененко Л.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представник заявника Баган О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10500/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року (постановлену суддею Марциновською І.В., дату складення повного тексту судового рішення не зазначено) про відмову у задоволенні заяві ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_4 , в інтересах якого діяла адвокат Семененко Л.М., звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Тернопільського міськрайонного суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заява обґрунтована тим, що під час вирішення даної цивільної справи суду не були відомі та не враховані обставини, які мають істотне значення. Так, з 2014 року ОСОБА_4 проходив службу у Збройних Силах України, брав участь у зоні проведення антитерористичної операції, у зв`язку із чим є учасником бойових дій. Через погіршення стану здоров`я та з урахуванням висновків ВЛК 09 травня 2024 року заявник був виключений із військового обліку та позбавлений можливості працювати і отримувати постійний дохід. При цьому, такі обставини були відомі ОСОБА_1 при поданні заяви про видачу судового наказу.

У зв`язку із викладеним просить суд переглянути судовий наказ за нововиявленими обставинами та визначити розмір стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Семененко Л.М., подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована аналогічними доводами, які викладено у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

В зв`язку із викладеним апелянт просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу на учасників у справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 адвокат Семененко Л.М., апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Баган О.В., проти апеляційної скарги заперечили та просили судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заява обґрунтовано тим, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні.

22 травня 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі № 607/10500/24, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом роз`яснено, що судовий наказ про стягнення аліментів на дитину скасуванню не підлягає. Боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про видачу судового наказу, суд виходив з того, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , а також, що дитина проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою ПП «Наш дім» № 339 від 07 травня 2024 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Один із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.161 цього Кодексу судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною 1 ст.423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У відповідності до ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).

Частиною 4 ст. 423 ЦПК України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

За змістом розділу ІІ ЦПК України у разі надходження до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у частці від доходу платника аліментів, суд наділений правом прийняти лише два рішення за наслідками розгляду такої заяви відмовити у видачі судового наказу чи видати судовий наказ про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 , звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, не оспорює факт батьківства та свого обов`язку щодо утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а лише не погоджується з визначеним розміром стягнення аліментів, зокрема вважає, що слід стягувати аліменти не в частці від його доходів, а в твердій грошовій сумі.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що посилання боржника на його скрутне матеріальне становище та незадовільний стан здоров`я не має правового значення у даній справі, оскільки видаючи судовий наказ місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_4 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Колегія суддів зазначає, що цивільний процесуальний кодекс не надає право боржнику як оскаржити судовий наказ в апеляційному порядку, так і подати заяву про скасування судового наказу в порядку статті 170 ЦПК України.

Якщо боржник не згодний саме із розміром аліментів, які будуть з нього стягуватися, він може подати відповідну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, належним чином обґрунтувавши її і надавши суду відповідні докази.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що доводи ОСОБА_4 суттєво не впливають на юридичну оцінку обставин справи та на прийняте судом рішення.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним в заяві про перегляд судового наказу, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні заяви, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 24 червня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак