КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи 367/6037/21

провадження номер № 22-ц/824/5854/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попової Світлани Вячеславівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року у складі судді Сенька М.Ф., у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Комфорт 16» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати належних внесків і платежів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Комфорт 16» (далі - ОСББ «Наш Комфорт 16») звернулось до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23 лютого 2022 року (а.с.101-104, т.1) просило стягнути заборгованість зі сплати належних внесків і платежів за період з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року в розмірі 22 723 грн 68 коп. на свою користь, з урахуванням часток у нерухомому майні: з ОСОБА_2 - 1/2 частка у розмірі 11 361 грн 84 коп.; з ОСОБА_3 - 1/4 частка у розмірі 5 680 грн 92 коп.; з ОСОБА_1 - 1/4 частка у розмір 5 680 грн 92 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 03 серпня 2019 року було створене ОСББ «Наш Комфорт 16». Метою створення об`єднання, як це вказано в статуті ОСББ «Наш Комфорт 16», є забезпечення і захист прав співвласників будинку та дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та статутом.

Позивач вказував, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить: 1/2 частка - ОСОБА_2 ; 1/4 частка - ОСОБА_3 ; 1/4 частка - ОСОБА_1 , що набуте ними на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. за реєстровим №297.

Зазначав, що відповідачі, окрім належної їм квартири, одноосібно користуються спільним майном співвласників будинку, а саме, приміщенням технічного поверху будинку площею 72 кв.м, проте вони сплачують внески за користування цим приміщенням у розмірі меншому ніж це встановлено загальними зборами ОСББ «Наш Комфорт 16»і заборгованість зі сплати належних внесків і платежів за період з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року становить 22 723 грн 68 коп. Також відповідачами не сплачено одноразовий цільовий внесок на ремонт ліфтів в сумі 2 100 грн 00 коп. Відтак вважає, що вказана заборгованість підлягає стягненню на користь ОСББ «Наш Комфорт 16» пропорційно до розміру часток відповідачів у нерухомому майні.

З наведених підстав ОСББ «Наш Комфорт 16» просило його позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2023 року дану справу передано до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, у зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_3 є суддею, яка відряджена до Ірпінського міського суду Київської області для здійснення правосуддя відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 23 листопада 2023 року №1121/0/15-23.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року підсудність справи визначено за Святошинським районним судом міста Києва.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року позов ОСББ «Наш Комфорт 16» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСББ «Наш Комфорт 16»: 11 361 грн 84 коп. на погашення заборгованості зі сплати внесків і платежів, що облікована станом на 31 січня 2022 року; 1 135 грн 00 коп. судового збору; 2 200 грн 00 коп. на відшкодування витрат з правничої допомоги адвоката, а всього 14 696 грн 84 коп.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСББ «Наш Комфорт 16»: 5 680 грн 92 коп. на погашення заборгованості зі сплати внесків і платежів, що облікована станом на 31 січня 2022 року; 567 грн 50 коп. судового збору; 1 100 грн 00 коп. на відшкодування витрат з правничої допомоги адвоката, а всього 7 348 грн 42 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Наш Комфорт 16»: 5 680 грн 92 коп. на погашення заборгованості зі сплати внесків і платежів, що облікована станом на 31 січня 2022 року; 567 грн 50 коп. судового збору; 1 100 грн 00 коп. на відшкодування витрат з правничої допомоги адвоката, а всього 7 348 грн 42 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що приміщення будинку АДРЕСА_1 площею 72 кв.м, які безпідставно зареєстровані на праві власності за відповідачами, розташовані на технічному поверсі будинку, і фактично перебувають в одноосібному користуванні відповідачів, як житлові приміщення. Відповідачі у період з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року щомісячно недоплачували 1 437 грн 12 коп. в рахунок внеску за користування цими приміщеннями технічного поверху, площею 72 кв.м (27,28 ? 3 ? 72), внаслідок чого позивачем облікована заборгованість у сумі 20 623 грн 68 коп. (1 437 грн 12 коп. ? 14). Крім того, відповідачами не сплачено одноразовий цільовий внесок на ремонт ліфтів в сумі 2 100 грн 00 коп. Всі ці належні до оплати суми були встановлені відповідними рішеннями загальних зборів, прийнятими відповідно до статуту ОСББ «Наш Комфорт 16», а тому є обов`язковим для всіх співвласників будинку, у тому числі, для відповідачів, що також передбачено ЦК України та статутом ОСББ «Наш Комфорт 16».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Попова С.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСББ «Наш Комфорт 16», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками квартири, загальною площею 177,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , виступають: ОСОБА_2 (розмір частки 1/2), ОСОБА_3 (розмір частки 1/4) та ОСОБА_1 (розмір частки 1/4), а тому вважає, що правильним та обґрунтованим була сплата відповідачами внесків та платежів за площу 177,8 кв.м згідно з тарифом, встановленим для житлових приміщень.

Вказує, що позивачем, окрім копії документу, який є інвентаризаційною справою та, на думку позивача, виступав технічним паспортом на будинок, який був виготовлений під час здачі будинку в експлуатацію у 2009 році, не було надано до позову жодних доказів на підтвердження знаходження частини квартири АДРЕСА_4 (72 кв.м) на технічному поверху будинку. Під час передачі будинку до ОСББ інвентаризація не проводилась, новий технічних паспорт на будинок не виготовлявся.

Звертає увагу, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не враховано та не надано оцінку тому, що технічний паспорт на будинок, копія якого додана позивачем до позовної заяви, містить виправлення та дописки, відсутні підписи виконавця робіт та контролера.

Вважає, що позивач не надав суду жодного доказу (банківські виписки тощо) для визначення судом розміру вже сплачених/не сплачених відповідачами внесків і платежів та суми, що можливо підлягала стягненню, як недоплачена. Таким чином, позовні вимоги не підтверджувалися належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Наголошує, що на день ухвалення оскаржуваного рішення суду (22 березня 2024 року) залишалось чинним та нескасованим право власності відповідачів на площу квартири АДРЕСА_4 у розмірі 177,8 кв.м, а відтак вважає, що відповідачами правильно сплачувалися внески та платежі за тарифом (розміром), встановленим для житлових приміщень (пропорційно до площі квартири відповідачів), а не для технічних приміщень. Проте суд першої інстанції проігнорував наявне чинне право приватної власності відповідачів на площу у розмірі саме 177,8 кв.м та фактично вирішив питання права власності відповідачів, залишивши їм володіти 105,8 кв.м, замість 177,8 кв.м.

Представник ОСББ «Наш Комфорт 16» - адвокат Лисенко С.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що всупереч доводів апеляційної скарги, приміщення 11 поверху секції № 3 будинку АДРЕСА_1 , були самовільно приєднані до квартири АДРЕСА_4 , про що зазначено в технічному паспорті на цю квартиру, який був складений ПП «ГЕО» 29 серпня 2019 року на 2 сторінці в таблиці «Експлікація приміщень», тобто ще на етапі проведення реєстраційних дій відповідачів та реєстратори були обізнані про те, що приєднані приміщення до квартири відповідачів належать всім співвласникам. Звертає увагу, що висновком експерта від 16 вересня 2022 року № 231/02-2022, який був отриманий у справі № 367/9043/21, встановлено, що приміщення самовільно приєднані до квартири відповідачів сформовані за рахунок технічного поверху. Наголошує, що рішенням суду від 26 квітня 2024 року у справі № 367/9043/21 також встановлено вказані обставини та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Київської області, Немченко О.О. № 48516240 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108) від 04 вересня 2019 року, згідно з яким збільшено загальну площу квартири АДРЕСА_2 з 105,8 кв.м до 177,8 кв.м. 29 жовтня 2024 року вказане рішення набрало законної сили і є чинним. Що стосується твердження скаржника про те, що не були враховані його внески, сплачені в цей період, то представник позивача наголошує, що у позовній заяві відповідні розрахунки були зроблені з урахуванням добросовісної сплати внесків скаржником. Тому вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються наданими позивачем доказами.

Окремо представник ОСББ «Наш Комфорт 16» - адвокат Лисенко С.М. зазначає, щогонорар адвоката ОСББ «Наш Комфорт 16» за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції складає 6 000 грн 00 коп. без врахування витрат на представництво в судовому засіданні, в разі його призначення. Поштові витрати орієнтовно складають 300 грн 00 коп. З урахуванням наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Судові витрати стягнути з відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 22 723 грн 68 коп., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачаєаться, що 03 серпня 2019 року рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «Наш Комфорт 16».

Згідно з протоколом № 1 установчих зборів об`єднання від 03 серпня 2019 року затверджено кошторис ОСББ «Наш Комфорт 16» на 2019-2020 роки, внесок на управління будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 06 грн 82 коп. за 1 кв.м, та затверджено одноразовий цільовий внесок для співвласників ОСББ «Наш Комфорт 16» до Резервного фонду у розмірі 200 грн 00 коп. з кожного житлового або нежитлового приміщення.

Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів ОСББ «Наш Комфорт 16» від 05 вересня 2020 року, затверджено кошторис об`єднання на 2020-2021 роки та внесок на управління будинку споруд та прибудинкової території у розмірі 06 грн 82 коп. за 1 кв.м, та затверджено одноразовий цільовий внесок на ремонт ліфтів в розмірі 2 100 грн 00 коп. з кожного житлового або нежитлового приміщення.

Відповідно до протоколу № 5 засідання правління ОСББ «Наш Комфорт 16» від 15 березня 2020 року вирішено, що із співвласників, які ухиляються від сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, стягувати заборгованість в судовому порядку.

Рішення загальних зборів ОСББ «Наш Комфорт 16» щодо затвердження відповідних тарифів не оскаржувалися, у судовому порядку не визнавались недійсними.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 105,8 кв.м, житловою площею 52,0 кв.м.

Разом з тим, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачами зареєстроване право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177,8 кв.м, житловою площею 85,9 кв.м.

Реєстраційні дії вчинено в день укладення договору купівлі-продажу тим же нотаріусом Шурпіновим В.І., державна реєстрація здійснена на підставі договору купівлі-продажу та технічного паспорту на квартиру.

Тобто дані про склад та площу квартири внесені до реєстру на підставі технічного паспорту.

Водночас, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, оскільки з огляду на визначення, наведене у п.2 Порядку проведення технічної інвентаризації, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 488, в технічному паспорті фіксується лише інформація про склад, фактичну площу, об`єм, технічний стан об`єкта нерухомого майна.

Отже до реєстру нерухомості державним реєстратором внесені невірні відомості щодо складу та фактичної площі квартири, яка придбана відповідачами.

Така реєстрація не є підставою для визнання за відповідачами прав, відмінних від тих, що посвідчені договором купівлі-продажу квартири.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСББ «Наш Комфорт 16»вказувало, що приміщення будинку площею 72 кв.м, які безпідставно зареєстровані на праві власності за відповідачами, розташовані на технічному поверсі будинку, і фактично перебувають в одноосібному користуванні відповідачів, як житлові приміщення. При цьому, позивач посилався на те, що відповідачі сплачують на рахунок ОСББ внески за управління будинком, спорудами та прибудинковою територією, що розрахований від площі квартири саме у розмірі 177,8 кв.м за тарифом 06 грн 82 коп. за 1 кв.м. встановленим рішенням загальних зборів ОСББ «Наш Комфорт 16» від 05 вересня 2020 року (указаний вище протокол зборів №2).

Установлено, що на запит ОСББ «Наш Комфорт 16» КП Бучанський сервіс - центр документ (БТІ) повідомило, що за даними інвентаризаційної справи багатоповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 містить 5 секцій, кожна секція верхньої частини будинку має технічний поверх (технічне горище, нежитлове) в якому розміщені інженерні обладнання, машинне відділення ліфта, та загальнобудинкові комунікації.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

У відповідності до ч.5 ст.7 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів реєстру.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено та підтверджується доданими до відзиву на апеляційну скаргу документами, а також даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року у справі №367/9043/21 задоволено позовні вимоги ОСББ «Наш комфорт 16» та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Київської області, Немченко О.О. №48516240 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108) від 04 вересня 2019 року, згідно з яким збільшено загальну площу квартири АДРЕСА_2 з 105,8 кв.м до 177,8 кв.м. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 привести нежитлові приміщення, що позначені в технічному паспорті від 11 лютого 2009 року, складеному комунальним підприємством «Бучанське бюро технічної інвентаризації» на секцію №3 житлового будинку АДРЕСА_1 під номерами - LХХІ (площею 110,9 кв.м), LХХVIIІ (площею 58,6 кв.м), які розташовані на технічному поверсі у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 у попередній стан згідно технічного паспорту від 11 лютого 2019 року, складеному комунальним підприємством «Бучанське бюро технічної інвентаризації», на секцію №3 житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме:

- демонтувати самочинно встановлені стінові конструкції в нежитлових приміщеннях, що позначені в технічному паспорті від 11 лютого 2009 року, складеному комунальним підприємством «Бучанське бюро технічної інвентаризації» на секцію №3 житлового будинку АДРЕСА_1 , під номерами - LХХІ (площею 110,9 кв.м), LХХVIIІ (площею 58,6 кв.м), які розташовані на технічному поверсі у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 ;

- відновити міжповерхове перекриття між технічним поверхом та приміщенням квартири АДРЕСА_2 , позначеному на плані технічного паспорту від 11 лютого 2009 року, складеному комунальним підприємством «Бучанське бюро технічної інвентаризації» на секцію №3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як комора № НОМЕР_1 (площею 7,9 кв.м.).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі №367/9043/21 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року залишено без змін.

Цими судовими рішеннями у справі №367/9043/21 преюдиційно встановлено, що приміщення квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 72 кв.м, а саме: №7 (площею 19,9 кв.м); №8 (площею 16,0 кв.м); №9 (площею 17,7 кв.м) та №10 (площею 18,4 кв.м), згідно з даними технічного паспорту від 29 серпня 2019 року, складеному ПП «ГЕО», є самовільно приєднані до квартири.

Тому вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведених підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував наявне чинне право приватної власності відповідачів на площу квартири у розмірі саме 177,8 кв.м, та помилково фактично вирішив питання права власності відповідачів, залишивши їм володіти 105,8 кв.м, замість 177,8 кв.м, а також, що позивачем не надано доказів на підтвердження знаходження частини квартири АДРЕСА_4 (72 кв.м) на технічному поверсі будинку та що технічний паспорт на будинок містить виправлення та дописки.

Наведені вище приміщення квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 72 кв.м,відповідно до ст.1 ч.1 п.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відносяться до спільного майна багатоквартирного будинку, як допоміжні приміщення.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Разом з тим, ст. 26 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єкти, які належать до спільного майна багатоквартирного будинку, можуть за рішенням загальних зборів об`єднання передаватися в користування, у тому числі на умовах оренди, фізичним та юридичним особам за умови, що не будуть погіршені умови експлуатації багатоквартирного будинку.

Рішенням загальних зборів ОСББ «Наш Комфорт 16» від 05 вересня 2020 року було затверджено Порядок користування спільним майном багатоквартирного будинку (далі -Порядок), з якого слідує, що співвласники будинку можуть використовувати спільне майно в особистих цілях, зокрема з метою поліпшення житлових умов (п. 1.8 Порядку).

Пунктом 4.1.3 цього Порядку за користування приміщеннями технічного поверху в якості житлового приміщення встановлено внесок в розмірі чотирикратного розміру внеску, затвердженого загальними зборами для житлових приміщень за 1 кв.м технічного поверху.

Установлено, що у спірний період, тобто з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року, цей внесок становив 27 грн 28 коп. за 1 кв.м технічного поверху (06 грн 82 коп. ? 4).

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідачі у період з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року щомісячно недоплачували 1 437 грн 12 коп. в рахунок внеску за користування приміщеннями технічного поверху, площею 72 кв.м (27 грн 28 коп. ? 3 ? 72), внаслідок чого позивачем облікована заборгованість у сумі 20 623 грн 68 коп. (1 437 грн 12 коп. ? 14).

Крім того, встановлено та не заперечується відповідачами, що відповідачами не сплачено одноразовий цільовий внесок на ремонт ліфтів у сумі 2 100 грн 00 коп., що встановлений рішенням загальних зборів ОСББ «Наш Комфорт 16» від 05 вересня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що вказані вище послуги надавались не ОСББ «Наш Комфорт 16» або надавались неналежним чином чи в меншому обсязі. Не надали таких доказів і відповідачі, як споживачі таких послуг.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Також обов`язок відповідачів своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі також закріплено у п. 7.5 статуту ОСББ «Наш Комфорт 16».

Отже, установивши наведені вище обставини, які свідчать про те, що відповідачі у період з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року щомісячно недоплачували по 1 437 грн 12 коп. в рахунок внеску за користування приміщеннями технічного поверху, площею 72 кв.м (27,28 ? 3 ? 72), внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20 623 грн 68 коп. (1 437 грн 12 коп. ? 14), а також, що відповідачами не сплачено одноразовий цільовий внесок на ремонт ліфтів у сумі 2 100 грн 00 коп., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення цих коштів з відповідачів, як споживачів, на користь позивача ОСББ «Наш Комфорт 16», як надавача послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав суду доказів (банківські виписки тощо) для визначення судом розміру вже сплачених/не сплачених відповідачами внесків і платежів та суми, що підлягали стягненню, як недоплачені, є необґрунтованими.

Так, у позовній заяві та в заяві про збільшення розміру позовних вимог, ОСББ «Наш Комфорт 16» навело детальний розрахунок заборгованості відповідачів у період з 01 грудня 2020 року по 31 січня 2022 року за користування приміщеннями технічного поверху, площею 72 кв.м, та зазначило підстави для стягнення одноразового цільового внеску на ремонт ліфтів. Ці розрахунки здійснені, виходячи із тарифів, затверджених відповідними рішеннями загальних зборів ОСББ «Наш Комфорт 16», які є чинними та не скасованими.

Відповідач ОСОБА_1 стверджуючи, що позивач не надав доказів (банківські виписки тощо) для визначення судом розміру вже сплачених/не сплачених відповідачами внесків і платежів, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав власного контррозрахунку чи фіскальних документів на підтвердження повної або часткової сплати заборгованості за надані послуги.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі по суті позовних вимог були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСББ «Наш Комфорт 16» - адвокат Лисенко С.М. просить покласти на відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн 00 коп. та поштові витрати в орієнтовній сумі 300 грн 00 коп.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У справі встановлено, що 31 березня 2020 року між ОСББ «Наш Комфорт 16» (клієнт) та адвокатським бюро «Сергія Лисенка» в особі адвоката Лисенка С.М. (адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги №111.

01 листопада 2023 року між ОСББ «Наш Комфорт 16» та адвокатом Лисенком С.М. було укладено додаткову угоду № 4 від 01 листопада 2023 року до договору про надання правової допомоги від 31 березня 2020 року №111, якою передбачено, що правнича допомога надається адвокатом клієнту в справах, зокрема про стягнення заборгованості з сплати внесків та платежів з співвласників ((справа№1) (п.п.(а) ч.2.1)).

Пунктом 4.1 додаткової угоди визначено, зокрема, що гонорар адвокатського бюро за надання правничої допомоги в цій справі становить фіксовану суму - 50% мінімальної заробітної плати за кожну підготовлену позовну заяву/заяву про видачу судового наказу станом на 01 січня року, в якому такий документ готувався. Також передбачено інші не передбачені види правничої допомоги, згідно актів виконаних робіт/рахунків на оплату.

14 жовтня 2024 року між ОСББ «Наш Комфорт 16» та адвокатом Лисенком С.М. було укладено додаткову угоду № 5 від 01 листопада 2023 року до договору про надання правової допомоги від 31 березня 2020 року №111, якою передбачено, що строк дії договору продовжено до 31 грудня 2025 року (п.7.1).

Згідно з наданим позивачем детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у справі №367/6037/21 від 24 січня 2025 року, гонорар адвоката, пов`язаний з підготовкою, написанням та направленням відзиву на апеляційну скаргу сумарно становить 6 000 грн 00 коп.

Така ж сума у розмірі 6 000 грн 00 коп. вказана в рахунку-фактурі №249 від 24 січня 2025 року, виставленому ОСББ «Наш Комфорт 16» адвокатом Лисенком С.М.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів приймає до уваги, що у пункті 6.5 постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином ОСББ «Наш Комфорт 16» надало належні та допустимі докази понесення витрат по оплаті професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 6 000 грн 00 коп.

Частинами 2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При цьому згідно з правовим висновком, викладеним у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

У п.135 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Суди мають враховувати, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах: від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п.4 ч.3 ст.137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п.2 ч.3 ст.141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Оцінюючи обсяг робіт, що зазначений позивачем у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у справі №367/6037/21 від 24 січня 2025 року, колегія суддів вважає, що у даному випадку витрати на правову допомогу в сумі 6 000 грн 00 коп. не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат, адже: фактично дана справа категорії про стягнення комунальних послуг є незначної складності, по суті спору в апеляційному суді адвокатом Лисенком С.М. було складено лише один процесуальний документ - відзив на апеляційну скаргу на 04 аркушах, який було подано через систему «Електронний суд» і в суді апеляційної інстанції у цій справі судове засідання не проводилось, оскільки через малозначність апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому колегія суддів враховує, що ціна позову у справі становить 22 723 грн 68 коп., а заявлена сума судових витрат на правову допомогу у сумі 6 000 грн 00 коп., з урахування вже стягнутих судом першої інстанції суми у розмірі 4 400 грн 00 коп., складає майже половину (1/2) від ціни позову, що не можна вважати пропорційним.

Таким чином колегія суддів, з урахуванням критеріїв обґрунтованості та пропорційності (співмірності), приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених під час апеляційного розгляду справи, у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Також у відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Наш Комфорт 16» зазначало, що на стадії апеляційного розгляду справи ними понесено поштові витрати орієнтовно на суму 300 грн 00 коп.

Однак документально ОСББ «Наш Комфорт 16» підтверджено понесення поштових витрат, пов`язаних із направленням учасникам справи відзиву на апеляційну скаргу, у розмірі 195 грн 00 коп.

Ці витрати відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ЦПК України), а тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України також підлягають розподілу.

При цьому, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , рішення суду в апеляційному порядку не оскаржували, що не вимагало від ОСББ «Наш Комфорт 16» готувати відзив щодо їх доводів, то стягнення з них на корить позивача судових витрат, понесених ОСББ «Наш Комфорт 16» у зв`язку із підготовкою, подачею відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвокат Попової С.В., не відповідатиме критеріям необхідності, розумності та справедливості.

Відтак понесені ОСББ «Наш Комфорт 16» витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи у розмірі 3 000 грн 00 коп., а також вказані вище поштові витрати на суму 195 грн 00 коп. слід покласти лише на скаржника ОСОБА_1 .

Отже загальний розмір судових витрат у суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Наш Комфорт 16», становить 3 195 грн 00 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попової Світлани Вячеславівни залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Комфорт 16» витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час апеляційного розгляду справи у розмірі 3 000 (три тисячі ) грн 00 коп. та витрати, пов`язані з направленням учасникам справи відзиву на апеляційну скаргу, у розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: