ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1161/23 Провадження № 2/636/1242/25
17 квітня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Кисловської О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв цивільну справу за позовом органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області
Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 10 січня 2022 року остання перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. ОСОБА_1 разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 19 грудня 2016 року. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України та окупації села Гракове сім`я з серпня 2022 року проживала на території селищної ради за адресою: АДРЕСА_2 За місцем проживання ОСОБА_1 та її співмешканець - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарекомендували себе з негативної сторони: зловживають спиртними напоями, мати не приділяє належної уваги вихованню, навчанню та утриманню дитини. Дитина була свідком пияцтва батьків та їх сварок.
Враховуючи викладене позивач вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання представник органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а розгляд справи провести за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи.
Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених.
За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 вересня 2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 .
Відповідно довідки №Д-238/01-02-06 від 09 березня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 разом із дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту відвідування сім`ї ОСОБА_1 від 23 січня 2023 року, комісія виконавчого комітету Чкаловської селищної ради, встановила, що в будинку не зовсім прибрано, на підлозі сміття. ОСОБА_1 надала письмову згоду на влаштування дитини до родини патронатної виховательки ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки - інформації виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 09 березня 2023 року, ОСОБА_1 за місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приділяє уваги вихованню, розвитку та лікуванню малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно наказу служби у справах дітей та сім`ї при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 1 від 24 січня 2023 року, малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштувано до родини патронатного вихователя ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до розпорядження Чкаловської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області № 168 від 03 липня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Відповідно до розпорядження Красноградської районної військової адміністрації Харківської області № 160 від 27 вересня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу на базі родини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку №01-01-43/663 від 27 березня 2023 року, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до абзацу 9 пункту 8 постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.
Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, матеріально не забезпечує, у зв`язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно доньки.
Позов Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 коп.)
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків - вихователів, опікунів/піклувальників, родини, у яку дитина буде влаштована аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до досягнення нею повноліття.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю. М. Гніздилов