Номер провадження 6/754/170/25
Справа № 2603/7841/12
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В. В.

за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.

за участю:

заявників (боржників) ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представника АТ «Універсал Банк (стягувача) Сапсая А. П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі № 2603/7841/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

29.05.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи заяву тим, що Деснянським районним судом м. Києва 24.06.2024 було видано дублікат виконавчого листа № 2603/7841/12 з виконання заочного рішення Деснянського районного суду від 20.05.2013. Однак 26.09.2024 Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/16058/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , було затверджено План реструктуризації, зокрема боргу Кредитного договору № 008-2008-1327 від 23.04.2008. Крім іншого в Ухвалі зазначено, що План реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 набирає чинності з 26.09.2024 і є обов`язковим для Акціонерного товариства «Універсал Банк». Таким чином вимоги Банку можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені у Плані реструктуризації боргів боржника. Але, не звертаючи на те, що борг був реструктуризований, Банк все одно звернувся до приватного виконавця про примусове стягнення на підставі заочного рішення Деснянського районного суду міста Києві від 20.05.2013. 22.01.2025 приватним виконавцем була винесена постанова про відкриття провадження. Однак 04.02.2025 приватним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено, що строк повторного пред`явлення виконавчого листа спливає 04.02.2028. Таким чином наявність виконавчого листа призводить до зловживання Банком своїми процесуальними правами, а тому просить суд визнати виконавчий лист № 2603/7841/12, виданий 24.06.2024 Деснянським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

06.06.2025 до суду від представника АТ «Універсал Банк» - адвоката Приходько Л. А. надійшли заперечення на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з яких вбачається. Представник звертає увагу, що виконавчий документ виданий у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Дійсно згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 26.09.2024. було затверджено План реструктуризації боргів боржника. Однак звертають увагу суду, що виконання затвердженого Плану реструктуризації розраховано до вересня 2039 року з внесенням боржником щомісячно визначеної суми заборгованості на рахунок Банку. Отже, наразі зобов`язання за кредитним договором № 008-2008-1327 від 23.04.2008 які встановлені у заочному рішенні Деснянського районного суду міста Києві від 20.05.20213 залишаються невиконаними та не є припиненим. А наявність затвердженого судом Плану реструктуризації заборгованості не гарантує подальшого виконання цього Плану належним чином протягом всього встановленого ним строку погашення вимог. До того ж зазначають, що на сьогодні виконавчі листи № 2603/7841/12, видані 24.06.2024 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з боржників заборгованості по кредитному договору та суми судового збору на виконанні не перебувають. Тому просили відмовити повністю у задоволенні заяви.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримували. Просили її задовольнити.

У судовому засіданні представник Банку - Сапсай А. П. заперечували проти задоволення заяви з підстав викладених в запереченнях.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню необхідно відмовити, з таких підстав.

20.05.2013 Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 008-2008-1327 від 23.04.2008, в розмірі 736111,37грн та стягнуто судовий збір в розмірі 3219,00грн.

26.10.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва, відкрито провадження у справі № 910/16058/21 про неплатоспроможність боржників - фізичної особи ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторі боржника з 26.10.2021; введено процедуру реструктуризації боргів боржників з 26.10.2021.

24.06.2024 Деснянським районним судом міста Києва видано дублікат виконавчого листа № 2603/7841/12 (згідно ухвали суду від 29.07.2021 № 6/754/625/21) про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 736111,37грн.

26.09.2024 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/16058/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , було затверджено План реструктуризації, зокрема боргу Кредитного договору № 008-2008-1327 від 23.04.2008; План реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 набирає чинності з 26.09.2024 і є обов`язковим фізичної особи ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3 та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни; з 26.09.2024 вимоги АТ «Універсал Банк», ОСОБА_3 та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, включені до Плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 , можуть бути задоволені лише у порядку і спосіб, визначені у Плані реструктуризації боргів боржників.

Відповідно до п. 5.1.5 Плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 строк погашення вимог забезпеченого кредитора становить 15 років (180 місяців).

Під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 згідно з графіком встановленим Планом реструктуризації боргів боржника (п.5.4) сумлінно виконує свої зобов`язання, належним чином сплачує платежі на користь Банку, що підтверджується платіжними інструкціями від 22.10.2024 в розмірі 21731,28грн; від 18.11.2024 в розмірі 21243,36грн; від 19.12.2024 в розмірі 21587,23грн; від 21.01.2025 в розмірі 21103,96грн; від 21.02.2025 в розмірі 21443,17грн; від 18.03.2025 в розмірі 21371,15грн; від17.04.2025 в розмірі 20086,30грн; від 22.05.2025 в розмірі 21227,10грн, разом становить суму 169793,55грн.

Разом з тим, 22.01.2025 приватним виконавцем Лановенко Л. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 76921818) на підставі дублікату виконавчого листа від 24.06.2024 № 2603/7841/12.

З інформації про виконавче провадження вбачається, що Приватним виконавцем Лановенко Л. О. виконувалися різні виконавчі дії в рамках ВП 76921818: винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (від 22.01.2025), винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця (від 22.01.2025), винесена постанова про арешт коштів боржника (від 22.01.2025), винесена постанова про зняття арешту з коштів (від 22.01.2025), винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних (від 22.01.2025), винесена постанова про арешт коштів боржника (від 22.01.2025), винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (від 22.01.2025) та присвоєно новий номер ВП 76922729, винесена постанова про зняття арешту з коштів (від 24.01.2025), винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження (від 04.02.2025), винесено постанову про повернення виконавчого документу, повернення ВД стягувану на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначено, що строк повторного пред`явлення до 04.02.2028 (від 04.02.2025).

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Суд зауважує, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов, як підстава для їх виконання.

Виконавчий лист зобов`язує боржника, інших юридичних та фізичних осіб точно і своєчасно виконати рішення суду чи іншого органу, а також сприяти державному/приватному виконавцю у примусовому виконанні рішення.

Таким чином можна констатувати, що виконавчим документом є не рішення/постанова суду, а саме виконавчий лист, який виданий на підставі рішення суду яке набрало законної сили. У рамках розглянутої справи це заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20.05.2013.

Під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що 04.02.2025 приватним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно із ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Отже, саме по собі повернення стягувачу на підставі поданої ним заяви виконавчого документа, виданого на одного з боржників - ОСОБА_2 , не свідчить про припинення боргу та не позбавляє стягувача АТ «Універсал Банк» права повторно пред`явити цей виконавчий лист до виконання в строк до 04.02.2028, що безпосередньо зазначено в постанові приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. у ВП № 76922729 від 04.02.2025.

Разом з тим, доводи боржників з приводу того, що Банк задовольняє свої вимоги шляхом затвердженого Плану реструктуризації, а відтак подальші вимоги кредитора є неправомірними, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки питання стягнення заборгованості вирішувалось саме у судовому порядку, при цьому обов`язок боржників щодо виконання зобов`язань за кредитним договором виник з рішення суду, а не лише з кредитного договору та договору поруки.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Відтак, оскільки судом на підставі доказів, наявних у справі, не встановлено ні юридичних, ні фактичних обставин, які свідчили б про те, що обов`язок боржників відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржниками чи іншою особою або з інших причин, відсутні передбачені законом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Однак суд вважає правильним зазначити, що належне виконання затвердженого Плану реструктуризації боргів боржника дійсно не слугує підставою стягувачу звертатися повторно з виконавчим листом до приватного/державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження задля примусового виконання рішення суду. Таке право наступає лише після порушення боржниками виконання графіку погашення заборгованості визначеного Планом реструктуризації боргів боржника. До того ж у боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як тільки заборгованість буде повністю погашена відповідно до графіку Плану реструктуризації боргів боржника, тобто матеріальний обов`язок який виник на підставі рішення суду припиняється, будуть наявні передбачені законом підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо таке право боржників буде порушено.

Крім того в разі незгоди з рішенням чи бездіяльністю приватного/державного виконавця Семенова Н. В. та ОСОБА_2 не позбавлені права звернення з скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України. Оскільки Розділ VІІ ЦПК України передбачає окремий порядок для оскарження дій та рішень приватного/державного виконавця під час примусового виконання рішення, згідно якого сторона виконавчого провадження може звернутися до суду зі скаргою на дії виконавця.

Ураховуючи викладене вище, аналізуючи встановлені обставини справи, суд беззаперечно встановив, що матеріальне зобов`язання боржників не виконано, спірний виконавчий лист виданий на підставі рішення суду, яке набрала законної сили та обов`язкове для виконання всіма сторонами по справі. Спірний виконавчий лист відповідає формі та змісту відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а отже виданий Деснянським районним судом міста Києва правомірно.

Таким чином заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню необхідно залишити без задоволення, оскільки подана боржниками передчасно.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", статтями 5-13, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі № 2603/7841/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 17.06.2025.

Суддя В. В. Бабко