Справа № 523/4750/25
Провадження №2/523/3464/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Адвокат Пятигорец В.І. діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними в яких просить:

стягнути на свою користь в солідарному порядку з АТ «Одесагаз», ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» моральну шкоду в розмірі 50 000,00грн.;

стягнути на свою користь з АТ «Одесагаз» матеріальні збитки в розмірі 1993,61грн.;

стягнути на свою користь з ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» матеріальні збитки в розмірі 972,65грн.

Також, позивач просить стягнути сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу в буд. АДРЕСА_1 та постійно сплачує АТ «Одесагаз» за надані послуги. 14.10.2024р. до її будинку припинено газопостачання з посиланням на наявність заборгованості за спожитий природний газ. В той же час, АТ «Одесагаз» 06.11.2024р. надало їй довідку про відсутність заборгованості за спожитий природний газ. Незважаючи на підтвердження відсутності заборгованості за спожитий газ, «ГК «Нафтогаз Україна» та АТ «Одесагаз» виставило їй рахунок на сплату 972,65грн. за послуги відновлення постачання та 1993,61грн. за послуги поновлення газопостачання. Після проведення нею оплати вказаних рахунків до її будинку було відновлення постачання природного газу. Позивач вважає, що сплачені нею суми 972,65грн. та 1993,61грн. є збитками, які вона просить стягнути з відповідачів.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідачів, які полягали у незаконному відключенні будинку від газопостачання, їй було завдано душевних страждань, вона була вимушена звертатися до різних інстанцій щоб доказати про неправомірність відключення від газопостачання. В неї порушився щоденний розпорядок дня. Діти за час відсутності газопостачання, а це осінньо-зимовий період, не могли нормально вчитися із-за холоду, її дім опалювався газом, донька вчиться в інституті а малолітній син ходить до шкоди. Син став хворіти. Все це призвело до моральних страждань, які вона оцінює в 50 000,00грн.

Ухвалою судді від 31.03.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник «ГК «Нафтогаз Україна» 21.04.2025р. направив до суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог пред`явлених до них посилаючись на те, що Товариство, як постачальник природного газу не порушавало прав ОСОБА_2 , так як проводило нарахування вартості спожитого ОСОБА_2 природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ ПАТ «Одесагаз» про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу. За таких умов та зважаючи на характер позовних вимог та їх способу виконання, на думку представника, Товариство не є зобов`язаним за позовними вимогами ОСОБА_2 .

Від представника АТ «Одесагаз» 03.05.2025р. надійшов відзив на позовні вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що за адресою газопостачання в будинок ОСОБА_1 , за період з січня 2021р. до січня 2025р. була нарахована заборгованість на підставі планових обсягів, так як були порушені строки передачі фактичних показників лічильника природного газу. 07.08.2024р. За дорученням постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» будинок ОСОБА_1 14.10.2024р. відключено від газопостачання. Після надходження 02.01.2025р. від «ГК «Нафтогаз Україна» листа, проведення корегування, АТ «Одесагаз» відновило позивачці газопостачання до будинку 27.01.2025р. На думку представника відключення ОСОБА_1 було проведено внаслідок невиконання нею обов`язків з щомісячної передачі показників лічильника газу, що стало наслідком визначення об`єму природного газу на рівні планового місячного об`єму споживання відповідно до вимог Кодексу ГТС. Представник вважає, що позивачем не доведений причинний зв`язок між погіршенням стану здоров`я та фактом відключення житлового будинку від газопостачання.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав визначених у відзиві на позовну заяву.

Представник ПАТ «Одесагаз», незважаючи на визначення судом дачі особистих пояснень, в судове засідання не з`явився обмежившись надісланням заяви про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши з`явившись в судове засідання сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 згідно підписаної заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) є абонентом АТ «Одесагаз» та споживачем природного газу, як побутовий споживач, якій присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою об`єкта газорозподілу: АДРЕСА_1 .

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 23.07.2024р. на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про припинення споживання природного газу в зв`язку з наявною заборгованістю з оплати за спожитий природний газ в розмірі 67128,42грн., яка утворилася за період з 13.12.2021р. по 30.06..2024р.

07.08.2024р. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу ПАТ «Одесагаз» з повідомленням ОСОБА_1 направлено повідомлення про необхідність здійснення заходів з припинення газопостачання споживання та пломбування вхідної запірної арматури споживачу ОСОБА_1

05.09.2024р. АТ «Одесагаз» на ім`я ОСОБА_1 направлено повідомлення № 600/22 про припинення газопостачання (розподілу) природного газу з 16.09.20224р.

Слід зазначити, що жодне з вказаних вище повідомлень не було отримано ОСОБА_1 внаслідок їх повернення відправнику за закінченням строку зберігання в поштивому відділенні.

14.10.2024р. за вказаною вище адресою, працівниками АТ «Одесагаз» абонента ОСОБА_1 було відключено від споживання природного газу, про що складено акт на відключення №685/24, з причини наявності боргу, спосіб відключення встановлення пломби на вводі №42201422.

Згідно довідки №87 від 06.11.2024р. виданою АТ «Одесагаз» у споживача природного газу ОСОБА_1 станом на 06.11.2024р. заборгованість склала 466,12грн.

У грудні 2024р. АТ «Одесагаз» проведено корегування природного газу в об`ємі споживача ОСОБА_1 , який склав мінус 9282,70 куб.м., що в грошовому еквіваленті склало мінус 73 861,42грн.

Згідно інформації ТОВ «ГК «Нафтогаз України», станом на 31.12.2024р. у споживача ОСОБА_1 обліковується переплата за послуги постачання природного газу перед ТОВ «»ГК «Нафтогаз» у розмірі 5 239,87грн., з урахуванням здійсненного Оператором ГРМ у грудні 2024р. коригування природного газу в об`ємі мінус 9282,70 куб.м.

З оглянутого судом графіку нарахування об`єму споживання газу, тарифу, нарахованої суми сплати, сум проведених сплат, слідує, що ОСОБА_1 не провадила щомісячні сплати за спожитий газ. Водночас, позивач останню оплату за спожитий природний газ здійснила у квітні 2024р. в розмірі 7500,00грн.

За послуги підключення газопостачання ОСОБА_1 сплатила на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 13.12.2024р. - 972,65грн., що підтверджується копією квитанції.

Крім того, 20.01.2025р. ОСОБА_1 сплатила на користь АТ «Одесагаз» 1993,61грн. за відновлення газопостачання (квитанція про сплату № 2-8573216-1).

27.01.2025р. до житлового будинку ОСОБА_1 було відновлено постачання природного газу, про що було складено акт на підключення №81/25 від 27.01.2025р.

З наданих позивачем доказів слідує, що разом з ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 проживають її діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та вказаними вище дітьми, підтверджений копіями свідоцтв про їх народження.

Згідно копії медичної довідки від 19.03.2025р. ОСОБА_5 хворів на гострі респіраторні вірусні інфекції 21.10. та 29.10.2024р. Крім того, 20.01.2025р. встановлений діагноз про вроджену хворобу.

Звертаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_1 стверджує про незаконність дій відповідачів щодо відключення її житлового будинку від постачання природного газу, з огляду на відсутність заборгованості по оплаті наданих послуг, що є наслідком завдання їй матеріальної шкоди у вигляді сплачених нею сум на користь відповідачів за відновлення газопостачання та суми моральної шкоди.

Відповідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі за текстом Правила № 2496), та Кодексом газорозподільних систем (далі за текстом Кодекс ГРС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до частини третьої статті 10 Законів України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Пунктами 23 та 37 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини, при цьому побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до пункту 21 розділу Правил № 2496 споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов; на одночасне отримання природного газу від декількох постачальників на одну точку комерційного обліку, якій присвоєно окремий EIC-код, в одному розрахунковому періоді в порядку, встановленомупунктом 22 цього розділу, за умови укладення договору постачання природного газу з такими постачальниками та після укладення з ними угоди про алокацію відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи; на безкоштовне отримання інформації щодо цін постачальника на природний газ та порядку оплати; самостійно припиняти (обмежувати) відбір природного газу для власних потреб з дотриманням вимог чинного законодавства, про що повинен письмово повідомляти всіх суб`єктів ринку природного газу, з якими укладено відповідні договори; вимагати поновлення постачання природного газу в установленому порядку після усунення порушень і компенсації оплати послуг за відключення та підключення, якщо припинення газопостачання відбулося без розірвання договору постачання природного газу; інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Щодо правомірності відключення житлового будинку ОСОБА_2 від газопостачання.

Пунктом 1 Глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС (тут і далі в редакції, чинній на момент механічного роз`єднання газопроводу-вводу) визначено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (пункт 5 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно до пункту 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРС відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Отже, правомірність припинення Оператором ГРМ, в даному випадку ПАТ «Одесагаз», газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача ОСОБА_2 з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу був можливий за наявності несвоєчасної оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Абзац перший пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, встановлює, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань (пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов договору та Кодексу ГТС не вносила щомісячно Оператору ГРМ показання лічильника газу.

Водночас, згідно роздруківки по особовому рахунку ОСОБА_1 , ПАТ «Одесагаз» перед припиненням постачання 08.09.2023р., 22.12.2023р., 21.06.2024р. здійснювало контрольне зняття показників лічильника, тобто мало можливість корегувати об`єм природного газу. Крім того, 01.10.2022р. ОСОБА_1 вносилися показники лічильна через автовідповідач ПАТ «Одесагаз», що вказує на безпідставність тверджень останнього про наявний період заборгованості у ОСОБА_1 з грудня 2021р. по липень 2024р. на загальну суму 67 128,42грн.

Факт відсутності заборгованості у ОСОБА_1 станом на день припинення постачання природного газу (14.10.2024р.) до її будинку та проведення нею сплати за природний газ, було підтверджено самими ПАТ «Одесагаз» у наданій на ім`я ОСОБА_1 довідки від 06.11.2024р., де під час корегування встановлено переплата та відрахований об`єм природного газу мінус 9282,70куб.м.

Крім того, в порушення пункт 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГСТ АТ «Одесагаз», як Оператор ГРМ не відновило газопостачання (розподілу природного газу) протягом п`яти календарних днів за письмовим зверненням ОСОБА_1 про відновлення газопостачання від 07.11.2024р., оскільки на час такого звернення АТ «Одесагаз» підтверджувало відсутність заборгованості.

Таким чином, дії Оператора ГРМ ПАТ «Одесагаз» про припинення постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 слід визнати незаконним та такими, що порушують законні права та охоронювані законом інтереси споживача ОСОБА_1 .

Про надання недостовірних даних з боку АТ «Одесагаз» на платформу Оператора ГТС щодо спожитого споживачем ОСОБА_1 об`єму природного газу, а як наслідок на виникнення необґрунтованої заборгованості у ОСОБА_1 перед постачальником ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було встановлено НКРЕКП у відповіді від 29.01.2025р. на звернення ОСОБА_1 .

Зазначеним листом, копії яких були направлені до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та АТ «Одесагаз», було звернуто увагу останнього на необхідність проведення своїх дій у відповідність до вимог законодавства та врегулювання взаємовідносин із споживачем природного газу шляхом безкоштовного відновлення газопостачання.

Пунктом 2 глави 6 розділу XI Кодексу ГРС передбачено, що у разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи доведеність факту неправомірності припинення постачання природного газу до будинку ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що Оператор ГРМ АТ «Одесагаз» не мав право вимагати від позивача проводити сплату за відновлення постачання природного газу, а відтак проведену ОСОБА_1 оплату в розмірі 1993,61грн. слід визнати шкодою, яка підлягає стягненню з відповідач з АТ «Одесагаз».

Згідно з частинами першою-другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 90 постанови від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

При вирішенні питання визначення розміру завданої моральної шкоди, суд враховує, що відключення постачання природного газу позивачу як побутовому споживачу до будинку для опалення та приготування їжі поза розумним сумнівом негативно вплинуло на моральний стан ОСОБА_1 .

Більш того, незаконне припинення газопостачання відбулось в осінньо-зимовий період, що позбавило можливості позивач користуватись природним газом та газовим обладнанням, яке слугувало для приготування їжі та опалення житлового будинку, а як наслідок до понесення нею втрати немайнового характеру через моральні страждання та переживання у зв`язку із порушенням нормальних життєвих зв`язків. Визначаючи глибину моральних страждань суд приймає до уваги проживання в будинку разом з позивачем її неповнолітніх дітей.

При таких обставинах, з урахуванням принципів виваженості, розумності та справедливості, тривалості правопорушення, суд оцінює моральну шкоду завдану Оператором ГРМ АТ «Одесагаз» у розмірі 20000 грн, що є відповідною та достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану відповідачем моральної шкоди позивачу.

Суд вважає, що стягнення у визначеному розмірі моральної шкоди не є надто надмірним, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що відключення будинку від газопостачання є наслідком хвороби її малолітньої дитини 29.10. та 29.10.2024р., так як таке ґрунтується на припущеннях. Крім того, зазначена у довідці захворювання дитини 19.01.2025р. є наслідком її хронічної течії, а відтак не може перебувати у причинному зв`язку з відключенням будинку від газопостачання.

Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди пред`явлених до ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними АТ «Одесагаз», що є оператором газорозподільної мережі за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ АТ «Одесагазз», згідно з вимогами Кодексу ГРС, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XIІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).»

Крім того, відповідно пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Отже, Постачальник проводив нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу XII Кодекс ГТС відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до цього розділу, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу, в даному випадку АТ «Одесагаз».

Отже, саме на підставі таких даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) спожитого природного газу Споживачу і виставляються рахунки за спожитий природний газ.

Іншої інформації щодо об`єму (обсягу) спожитого природного газу від Оператора ГРМ (АТ «Одесагаз») до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не надходило.

Отже, Постачальник здійснював нарахування вартості природного газу, спожитого Позивачем згідно з вимогами чинного законодавства, на підставі даних Оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним.

Таким чином визначення об`ємів (обсягів) спожитого природного газу, так і їх коригування здійснюється саме Оператором ГРМ, в даному випадку - АТ «Одесагаз», а не постачальником природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Відповідно до пункту 8 розділу VII Правил № 2496, відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється в таких випадках: якщо постачання природного газу побутовому споживачу було припинено через дії Оператора ГРМ на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання природного газу побутовому споживачу. У такому випадку постачальник відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі природного газу після його безпідставного припинення.

Судом не встановлено та позивачем у даній справі не доведено, що припинення постачання природного газу побутовому споживачу ОСОБА_1 стало наслідком неправомірного доручення постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна».

При таких обставинах на ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не може бути покладено обов`язку з відшкодування завданої ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З підстав зазначених вище суд відхиляє заперечення надані представником АТ «Одеасагаз» у відзиві на позовну заяву.

Судові витрати.

Відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з АТ «Одесагаз» слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Так, позивачем заявлені майнові позовні вимоги з визначенням загальної ціни позову в розмірі 52 966,26грн.

З урахуванням пункту 1 частини другої статті 4Закону України «Про судовий збір» позивачу слід було сплатити судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20грн. Проведена оплата позивачем судового збору в більшому розмірі є підставою для його повернення судом за її клопотанням.

Отже, приймаючи до уваги часткове задоволення пред`явлених позовних вимог з АТ «Одесагаз» на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 502,89грн. (21993,61грн. х 100 : 52966,26грн. = 41,52%; 1211,20грн. х 41,52% : 100).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідач АТ «Одесагаз» не скористалося своїми процесуальним правом та не направило до суду заперечення про зменшення витрати на оплату правничої допомоги адвоката.

Як убачається з матеріалів справи представником позивача адвокатом Пятигорцем В.І., на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання юридичних послуг від 18.02.2025 №4 в якому визначений гонорар адвоката за представлення ним інтересів ОСОБА_1 в судах в розмірі 10000,00грн.; квитанція про сплату 10 000,00грн. ОСОБА_1 на користь адвоката.

З огляду на викладене, виходячи з конкретних обставин справи, приймаючи до уваги відсутність вмонтованого заперечення відповідача на зменшення витрат на правничу допомогу, втім з урахуванням часткового задоволення позову в обсязі 41,52% від ціни позову, в межах заявлених вимог про розмір понесених витрат з АТ «Одесагаз» на користь позивача слід стягнути витрати з правничої допомоги у розмірі 2076,00грн. (5000,00грн. х 41,52% : 100).

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,95,137,141,258-259,263-265,268,273,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Одесагаз» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1993(одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три)грн. 61 коп., моральну шкоду в розмірі 20000(двадцять тисяч)грн., судовий збір в розмірі 502,89грн., витрати з правничої допомоги у розмірі 2076,00грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

Акціонерне товариство «Одесагаз», , буд. 1 вул. Одарія м. Одеса 65003

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , буд.1 по вул. Шолуденка м. Київ 04116.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 23 червня 2025р.

Суддя