Справа № 243/3124/25
Провадження № 2/243/1010/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нікітін Валерій Вікторович до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Нікітіна В.В. звернулася до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . 29.11.2001 року її мати залишила заповіт, згідно якого все майно, що належало їй на день смерті вона заповіла ОСОБА_1 .

31.08.2012 року вона звернулась до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Зубкової А.О. із заявою про прийняття спадщини та приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №29/2012.

08.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,12 га. кадастровий номер :02:000:0416, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Зубкової А.О. від 08.11.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав неможливості встановити факт родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем, відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутності відомостей з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки спадкодавця.

Для підтвердження родинних відносин нотаріусу було пред`явлено свідоцтво про народження НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місто народження Майкоп Адегейської АРСР, російська федерація. Батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 . Однак текст свідоцтва неможливо прочитати внаслідок його пошкодження, а отримати дублікат неможливо у зв`язку з тим, що Україна зупинила відносини з російською федерацією та дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Крім того, відповідно до Довідки відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 04.01/3372 від 10.10.2024 підтверджено належність ОСОБА_2 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення народного суду Слов`янського району Донецької області від 20.12.1979 р. без номера, дата реєстрації в КП «БТІ» 25.02.1980, номер запису 2537 у реєстровій книзі 12 (1/3 частки) та договору дарування, посвідченого Другою Слов`янською нотаріальною конторою Донецької області 04.08.1983 р. за № 1107, дата реєстрації в КП «БТІ» 15.09.1983 р., номер запису 2537 у реєстровій книзі 12 (1/3 частки).

Однак, поданий для видачі свідоцтва про спадщину правовстановлюючий документ на 1/3 частку вищезазначеного житлового будинку договір дарування, посвідчений Другою Слов`янською нотаріальною конторою Донецької області 04.08.1983 за реєстровим № 1107, зареєстрований в Слов`янському бюро технічної інвентаризації 15.09.1983, номер запису 2537/12, порваний.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 22.11.2024 року Друга Слов`янська державна нотаріальна контора повідомила, що надати дублікат договору дарування, посвідченого ними 04.08.1983 року за реєстром № 1107 не має можливості, оскільки всі нотаріальні документи до 1999 року було передано на збереження до обласного нотаріального архіву міста Донецьк, доступ до якого на теперішній час відсутній.

Відповідно до наявного витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0416 зазначено ОСОБА_1 . При цьому, документ, що посвідчує право власності Державний акт від 22.12.1997 року №ДП 000125, не відповідає дійсності, оскільки, у Державному акті власником земельної ділянки площею 0,12 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Причиною звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є неможливість оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин не підтвердження родинних стосунків з померлою - ОСОБА_2 , відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно частину житлового будинку на ім`я спадкодавця та відсутності відомостей щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку

Просить суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,12 га. кадастровий номер :02:000:0416, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нікітін В.В., у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Адвокат Нікітін В.В. до суду надав Заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача, та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача керівник Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області Лях В.М., до суду надав заяву, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Рішення просив ухвалити на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2001 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишила заповіт, яким заповідала все майно, що належало їй на день смерті ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла.

31 серпня 2012 року за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. після смерті ОСОБА_2 відкрито спадщину за № 78, спадкова справа №29/2012.

08.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,12 га. кадастровий номер :02:000:0416, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Для підтвердження родинних відносин між спадкоємицею ОСОБА_1 та спадкодавицею ОСОБА_2 , нотаріусу було пред`явлено свідоцтво про народження НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місто народження Майкоп Адегейської АРСР, російська федерація. Батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 . Однак текст свідоцтва неможливо прочитати внаслідок його пошкодження.

Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Зубкової А.О. від 08.11.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав неможливості встановити факт родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем.

Так, з Договору дарування від 04.08.1983 вбачається, що ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 одну третину частки одноповерхового цегляного жилого будинку з відповідною часткою надвірних будов та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до відмітки БТІ, що міститься на Договорі, до реєстрової книги внесено запис № 2537/12 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 1/3 частину зазначеного домоволодіння.

Крім того, Рішенням народного суду Слов`янского району Донецької області від 20.12.1979, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зверталися до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та судом при розгляді справи було встановлено, що заявник - ОСОБА_1 є дитиною ОСОБА_2 та проживала разом з нею у даному домобудуванні. Рішенням суду встановлено право власності заявників на домобудування, розташоване в АДРЕСА_1 . Рішення суду також містить запис про реєстрацію в реєстраційній книзі під №2537/12 25.02.1980 домоволодіння АДРЕСА_2 на праві власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та запис про те, що 1/3 частина дому, що належить ОСОБА_1 подарована ОСОБА_2 04.08.83 по реєстру №1107.

Зі Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , вбачається , що дівоче прізвище ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_5 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За умовами пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно із листом Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Суд не має права відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. Право вибору належить заявнику.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем в судовому засіданні встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, то суд приходить до переконання, що в цій частині вимоги позивача також підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, з постанови приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Зубкової А.О., виданої ОСОБА_1 08.11.2024 року, вбачається, що Згідно з п. 4.16 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає держаній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 3 гл. 8 розділу І зазначеного Порядку не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ. Відповідно до Довідки відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 04.01/3372 від 10.10.2024 підтверджено належність ОСОБА_2 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення народного суду Слов`янського району Донецької області від 20.12.1979 р. без номера, дата реєстрації в КП «БТІ» 25.02.1980, номер запису 2537 у реєстровій книзі 12 (1/3 частки) та договору дарування, посвідченого Другою Слов`янською нотаріальною конторою Донецької області 04.08.1983 р. за № 1107, дата реєстрації в КП «БТІ» 15.09.1983 р., номер запису 2537 у реєстровій книзі 12 (1/3 частки). Однак, поданий для видачі свідоцтва про спадщину правовстановлюючий документ на 1/3 частку вищезазначеного житлового будинку договір дарування, посвідчений Другою Слов`янською нотаріальною конторою Донецької області 04.08.1983 р. за реєстровим № 1107, зареєстрований в Слов`янському бюро технічної інвентаризації 15.09.1983р., номер запису 2537/12, порваний.

Відповідно до п.3 гл.8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Крім того, спадкоємцем не надано відомостей з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0416, на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 ..

Так, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вбачається, що власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0416 є ОСОБА_1 . Право власності виникло на підставі Державного акту від 22.12.1997 року №ДП 000125.

Разом з тим, з Державного акту від 22.12.1997 року №ДП 000125, що знаходиться в Спадковій справі, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,12 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

Так, Відповідно до Довідки відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 04.01/3372 від 10.10.2024 підтверджено належність ОСОБА_2 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення народного суду Слов`янського району Донецької області від 20.12.1979 р. без номера, дата реєстрації в КП «БТІ» 25.02.1980, номер запису 2537 у реєстровій книзі 12 (1/3 частки) та договору дарування, посвідченого Другою Слов`янською нотаріальною конторою Донецької області 04.08.1983 р. за № 1107, дата реєстрації в КП «БТІ» 15.09.1983 р., номер запису 2537 у реєстровій книзі 12 (1/3 частки).

З Технічного паспорту на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що дане домоволодіння, складається з: будинку - літ. А, сараю літ. Б, туалету літ. В, літньої кухні літ. Г, №1-3 огорожа, №4 водопровід.

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. за заявою ОСОБА_1 , спадкова справа № 29/2012.

Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на земельну ділянку, та 2/3 частки домоволодіння, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємцем не надані відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутності відомостей з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки спадкодавця.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка прийняла спадщину після смерті матері, оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом у передбачений законом строк, однак її право на спадщину на земельну ділянку не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нікітін Валерій Вікторович до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 0,12 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:000:0416, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04 червня 2025 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва.