Справа № 299/8283/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 травня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Мацунич М.В.

з участю секретаря Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_1 - адвокатеси Дидинської Богдани Миронівни на рішення Виноградівського районного суду від 29 березня 2024 року, у справі № 299/8283/23 (Головуючий: Надопта А.А.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року позовом ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа- Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим керівником органів державної реєстрації актів цивільного стану від 28 жовтня 2016 року і за заявою відповідача у свідоцтві про народження дочки ОСОБА_3 записаний батьком - ОСОБА_2 .

Позивачка зазначає, що відповідач не цікавиться дитиною із самого її народження, за 7 років її життя бачив один раз, вона його не знає, ніколи з нею не спілкувався, не виховував, не приходив, не телефонував.

Відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Рішенням Виноградівського районного суду від 17 грудня 2020 року присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2100грн. на місяць, проте ОСОБА_2 не виконує рішення суду по сплаті аліментів.

Станом на 01.11.2023р. заборгованість по аліментам становить 20 619 гривень, що підтверджується довідкою за № 64074794 від 02.11.2023 року, виданою головним державним виконавцем Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

На підставі наведеного позивачка вважає, що в інтересах доньки є доцільним позбавити відповідача батьківських прав, який самоусунувся від її утримання, виховання, спілкування з нею, який свідомо нехтує своїми обов`язками.

Так, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки позивачки значно зріс в зв`язку із тим, що вона подорослішала, піднялись ціни на їжу, лікарства, одяг. Дитина за цей період пішла до школи, навчається в 2-му класі Виноградівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №8. і на її харчування щомісяця потрібно сплачувати по 500 гривень, що підтверджується довідкою за №499 від 10.03.2023 року , виданою директором школи. Донька ОСОБА_3 відвідує заняття в студії «A.Dance», три рази на місяць. Оплата щомісячна становить 720 гривень. Крім того, ОСОБА_4 відвідує персональні заняття з гімнастики на повітряних полотнах, кількість занять 4 рази на місяць. Щомісячна оплата становить суму 800 гривень, що підтверджується квитанціями та довідкою. Для того, щоб перевірити стан здоров`я дитини, 02 лютого 2023 року ОСОБА_4 здавала аналізи в ПП «Астра -Діа», за проведення яких було сплачено суму 760 гривень , що підтверджується рахунком- замовленням від 03.02.2023 року.

Крім того, дитина відвідує додаткові заняття з англійської мови за які також потрібно щомісяця проводити оплату .

У квітні місяці 2023 року дитина хворіла, позивачка придбавала лікарства в аптеці, що стверджується приєднаними чеками з аптеки. Для покращення її стану здоров`я позивачка купила вітаміни в аптеці на суму 800 гривень, у дочки позивачки є мобільний телефон, щомісяця позивачка поповнює рахунок на 100- 200 гривень. Влітку позивачка закупила дочці все необхідне для школи: канцтовари, всякі шкільні приладдя, рюкзак, одяг. З часу винесення судом рішення зросли витрати на комунальні послуги. Дитина повинна жити в теплі та комфорті, а відтак у позивачки є значні витрати на повноцінне харчування доньки, надання кишенькових грошей до школи.

Позивачка вказує, що відповідач є працездатним, молодим чоловіком, відтак, має об`єктивні можливості для утримання себе та дитини, оскільки постійно їздить на заробітки до Чеської республіки, де наймається на виконання будівельних робіт. В середньому за місяць отримує доходи в розмірі 1000 доларів США, у нього на утриманні немає непрацездатних батьків, інших дітей немає, тому що рішенням Свалявського районного суду від 23.10.2018р. позбавлений батьківських прав по відношенню до доньки від першого шлюбу, а відтак, на підставі наведеного позивачка просила суд змінити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , які стягуються на підставі рішення Виноградівського районного суду від 17.12.2020р. та стягувати з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі по 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 20 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Виноградівського районного суду від 17.12.2020р.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 3500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дочкою повноліття із застосуванням індексу інфляції.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Попереджено відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, щодо належного виконання своїх аліментних зобов`язань.

Покладено на Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради контроль за виконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1083.60 гривень.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Дидинською Б.М. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення Батьківських прав, як таке, що постановлене у цій частині із порушенням норм процесуального та матеріального права, та як встановлені обставини справи дають ґрунтовані підстави для висновку, що відповідач, починаючи з моменту народження дитини, проживав окремо від неї, не виконував своїх батьківських обов`язків протягом 7 років, не спілкувався з дитиною, не звертався до компетентних органів чи суду з приводу здійснення перешкод у вихованні донечки, тобто фактично батько самоусунувся (ухилився) від виховання доньки, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, що позбавляють відповідача права бути батьком ОСОБА_4 Позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 29 березня 2024 року у частині стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 сторонами не оскаржено і заочне рішення у цій частині набрало законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Предметом перегляду заочного рішення у суді апеляційної інстанції є відмова суду у частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Дидинську Б.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі в оскаржуваній частині перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батько: ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим керівником органів державної реєстрації актів цивільного стану від 28 жовтня 2016 року. За заявою відповідача у свідоцтві про народження дочки Олівії записаний батьком ОСОБА_2 .

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно з положеннями частини шостої статті 19 СК України суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При постановленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, оскільки у ньому не встановлено достовірних та належних фактів, які б свідчили про те, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дитини, вказаний висновок не містить відомостей про те, що відповідач був заслуханий органом опіки та піклування.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з матеріалів справи вбачається і в ході судового розгляду справи не встановлено беззаперечних і достатніх та належних доказів, які б свідчили про умисне і свідоме ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, а тому відсутні і правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

За таких обставин суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду та відмовив у задоволенні позовних вимог у оскаржуваній частині рішення за відсутності правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дидинської Богдани Миронівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ