Справа № 341/82/25
Провадження № 22-з/4808/66/25
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Томин
04 червня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої Томин О.О.,
суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гафича Івана Івановича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гафича Івана Івановича на рішення Галицького районного суду від 18 лютого 2025 року,
Рішенням Галицького районного суду від 18 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. завданої моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

На вказане рішення суду у частині залишення без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 66679,10 грн. представник ОСОБА_1 адвокат Гафич І.І. подав апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гафича Івана Івановича задоволено. Рішення Галицького районного суду від 18 лютого 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та в частині стягнення судового збору скасовано, ухвалено нове судове рішення в цій частині. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 66679 грн. 10 коп. завданої матеріальної шкоди та 1132 грн. 22 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, а також 1816 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

26.05.2025 року до Івано-Франківського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гафича Івана Івановича про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій заявник просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн. та на оцінку матеріального збитку авто в розмірі 3500,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з пунктом 15.9 Перехідних положень ЦПК України якщо на момент надходження заяви про внесення виправлень, ухвалення додаткового рішення, роз`яснення судового рішення справа у відповідному суді відсутня, суд витребовує справу із суду нижчої інстанції протягом п`яти днів з дня надходження відповідної заяви, а суд нижчої інстанції направляє справу до суду, який її витребував, не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної вимоги суду. У такому випадку подана заява розглядається протягом десяти днів з дня надходження справи до суду, який має її розглядати.

26.05.2025 року судом витребувано справу із Галицького районного суду.

Вказана справа надійшла до Івано-Франківського апеляційного суду 27.05.2025 року.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Звертаючись до суду, у позовній заяві представник позивача зазначав, що позивачем понесено витрати на збір доказів (автотоварознавче дослідження із визначення розміру матеріальної шкоди) в сумі 3500,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. Вказав, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 7-8).

У поданій апеляційній скарзі представник апелянта зазначав, що на основі Договору про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Гафичем І.І., останній надає позивачу послуги приблизною вартістю 12000,00 грн. у суді першої інстанції та 12000,00 грн. у суді апеляційної інстанції. Вказав, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 105-106).

До позовної заяви представником позивача долучено платіжну інструкцію №0.0..1 про оплату оцінки вартості матеріального збитку на суму 3500,00 грн. від 14.06.2024 року (а.с. 48), ордер на представлення інтересів ОСОБА_1 адвокатом Гафичем І.І. у Галицькому районному суді (а.с. 49), копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гафича І.І. (а.с. 50).

До апеляційної скарги представником апелянта долучено ордер на представлення інтересів ОСОБА_1 адвокатом Гафичем І.І. у Івано-Франківському апеляційному суді (а.с. 108), копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гафича І.І. (а.с. 50).

26.05.2025 року із завою про ухвалення додаткового рішення у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача долучено копію Договору №04-11-24 про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Гафичем І.І. 04.11.2024 року, з Додатком №1 переліком робіт та їх вартістю (а.с. 179, 180), копію Акту про надану правову допомогу №1 від 19.05.2025 року на загальну суму 20000,00 грн. (а.с. 181), копію квитанції до прибуткового касового ордера №14 від 19.05.2025 року на суму 12500,00 грн. (а.с. 182), копію платіжної інструкції від 05.11.2024 року на суму 7500,00 грн. (а.с. 183).

Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При вирішенні даного питання суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гафича Івана Івановича задоволено, рішення Галицького районного суду від 18 лютого 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та в частині стягнення судового збору скасовано, ухвалено нове судове рішення в цій частині, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 66679 грн. 10 коп. завданої матеріальної шкоди та 1132 грн. 22 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, а також 1816 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату оцінки вартості матеріального збитку та витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог.

На доведення розміру витрат на оплату оцінки вартості матеріального збитку представником позивача надано суду платіжну інструкцію №0.0..1 про оплату оцінки вартості матеріального збитку на суму 3500,00 грн. від 14.06.2024 року (а.с. 48).

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, теж входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Згідно з копією Акту про надану правову допомогу №1 від 19.05.2025 року (а.с. 181) за час розгляду справи адвокат Гафич І.І. надав ОСОБА_1 таку правничу допомогу з розрахунку 1500, грн. за 1 год. роботи: юридична консультація клієнта 1 год., вивчення документів, наданих клієнтом 1 год., підготовка та подання до суду позовної заяви, готовність до участі у судовому засіданні 4,5 год., підготовка та подання апеляційної скарги 4 год., підготовка та подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу 3 год. Сторони погодили, що вартість правової допомоги, наданої адвокатом і прийнятої клієнтом відповідно до цього Акту складає 20000,00 грн.

Однак формування правової позиції, підготовка та подання апеляційної скарги, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, вочевидь не вимагали від адвоката значних витрат часу та сил, враховуючи те, що адвокат подавав позовну заяву, схожі за змістом документи, а розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

Також суд бере до уваги категорію, складність справи, фінансовий стан сторін.

Таким чином апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, фінансового стану сторін, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд вважає за можливе зменшення їх розміру та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн., а також за оцінку матеріального збитку автомобіля в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гафича Івана Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та за оцінку матеріального збитку задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. понесених витрат за надання правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції та 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. за оцінку матеріального збитку автомобіля.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст додаткової постанови складено 04 червня 2025 року.