ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Провадження №2-з/756/105/25
УХВАЛА

20 червня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи заяву представника позивача - адвоката Камінського Андрія Віталійовича про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Атлант-Плюс» про стягнення коштів, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення коштів з підстав того, що відповідач не дотримався умов укладеного між сторонами Попереднього договору купівлі-продажу майнових, а у добровільному порядку така вимога не виконується.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2025 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Камінського Андрія Віталійовича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що знаходиться у володінні ТОВ «БК Атлант-Плюс» в межах суми позовних вимог та накладенням арешту на всі банківські рахунки ТОВ «БК Атлант-Плюс» в межах суми позовних вимог.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «БК Атлант-Плюс» було укладено Попередній договір купівлі-продажу майнових прав №KBD_PUSHA_8(к) на житлове приміщення №6 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Ціна продажу згідно договору складала 20220 доларів США, які позивач сплатив відповідачу, однак, як стверджує позивач, відповідачем умови договору не виконані. Грошові кошти сплачені позивачем згідно договору не повернуті, сторони не домовились про перехід на альтернативний об`єкт тобто заміну предмету договору, а відповідач відмовляється повернути отриману від позивача суму платежу за договором в розмірі 20220 доларів США.

На думку позивача, існує висока ймовірність вчинення відповідачем умисних протиправних дій щодо відчуження об`єктів, які перебувають в його власності третім особам чи його пошкодження або приховання, отже невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та банківські рахунки відповідача не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що заявником не обґрунтовано жодного ризику ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку невжиття таких заходів.

Додатково суд звертає увагу на те, що матеріали заяви не містять жодного доказу того, що відповідач ТОВ «БК Атлант-Плюс» вчиняє або має намір вчинити дії, направлені на відчуження майна, яке належить йому на праві власності.

Таким чином, суд не убачає підстав для задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Камінського Андрія Віталійовича про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Атлант-Плюс» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул. С. Струтинського, буд. 4, оф. 2) про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20.06.2025.

Суддя: Олексій ДИБА