Провадження №2/523/1619/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.,

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Сторожука Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алєксєєва Олена Олександрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алєксєєва Олена Олександрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В позовних вимогах ОСОБА_2 просить встановити факт її спільного проживання разом з чоловіком ОСОБА_4 за адресом АДРЕСА_1 , а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 25 листопада 2023 року ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Алєксєєвою О.О.

В обґрунтування своїх позовних вимог, ОСОБА_2 посилалася на те, що багато років проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та дружина. Шлюб між ними був зареєстрований 14 вересня 2022 року, актовий запис №2138, в Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції, де їм було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Її чоловік ОСОБА_4 до створення з нею сім`ї, проживав і був зареєстрований за адресом: АДРЕСА_2 .

Після створення своєї сім`ї вони стали постійно проживати за її зареєстрованим місцем проживання в будинку АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 , помер. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належні йому на праві власності 13/30 частини будинку АДРЕСА_4 , яка належала чоловікові на підставі Свідоцтва про право на спадщину, видане Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 20 березня 2007 року, а також земельна ділянка, площею 0,0899 га, розташована за тим же адресом, що належала йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №786419 від 31 січня 2008 року.

Ще при житті, її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті, нотаріально оформив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів їй, своїй дружині ОСОБА_2 .. Поховавши чоловіка, вважає, що проживаючи з чоловіком разом на день його смерті, вона фактично прийняла спадкове майно в своє користування та володіння. Через деякий час після смерті чоловіка, вона звернулася до нотаріуса з метою отримати документи на спадкове майно. В нотаріальній конторі їй стало відомо, що за заявою сина її чоловіка, ОСОБА_1 , 14 березня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., була заведена спадкова справа 14/2023 щодо спадкового майна її чоловіка. Вона подала приватному нотаріусу письмову заяву про прийняття спадщини і видачу їй документів на право на спадщину чоловіка за заповітом.

Однак, 28 липня 2023 року приватним нотаріусом Алєксєєвою О.О., їй була надана письмова відповідь за № 323/01-26 про те, що вона пропустила шестимісячний строк звернення да нотаріальної контори про прийняття спадщини і рекомендовано було звернутися до суду із заявою про продовження строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

Вона зверталася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Але ухвалою суду від 22 листопада 2023 року по цивільній справі №523/16845/23 провадження по справі було закрито, оскільки із поданої нею заяви вбачався спір про право і судом було рекомендовано звертатися до суду в порядку позовного провадження. Позивачці згодом стало відомо, що 25 листопада 2023 року приватний нотаріус Алєксєєва О.О. видала на ім`я відповідача ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно її чоловіка, яке останній заповідав їй.

Видане приватним нотаріусом Алєксєєвою О.О. свідоцтво про право на спадщину за законом просить визнати недійсним, оскільки на її думку нотаріус видала його передчасно, знаючи, що у спадкоємця була дружина, якій він заповів своє майно нотаріально посвідченим заповітом і яке вона фактично прийняла.

Позиція відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сторожук Д.І., позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що із наданих позивачкою документів та пояснень свідків не доказано, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина понад п`яти років. Згідно свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , вони перебували в зареєстрованому шлюбі до дня смерті останнього 2 місяці і 19 днів, що на його думку не може свідчити про їхні правдиві наміри створити сім`ю. Також, представник відповідача вважає, що хоча спадкодавець ОСОБА_4 при житті 14 вересня 2022 року в день реєстрації свого шлюбу і заповідав все належне йому майно ОСОБА_2 , вона в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України, не звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , що підтверджено листом приватного нотаріуса Алєксєєвої О.О., тому вважає, що нотаріус з законних підстав видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , як спадкоємцю першої черги, який в строки передбачені законом, звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, направивши до суду письмові пояснення в яких повністю заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_2 і просила їх залишити без задоволення. При цьому вона повністю підтримала доводи свого брата відповідача ОСОБА_1 ..

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Сторожук Д.І. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відсутні докази того, що позивачка проживала із спадкодавцем на день смерті, оскільки вони спільно не проживали. Окрім того, саме на дату смерті спадкодавець перебував у реабілітаційному центрі для осіб похилого віку, де фактично проживав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Алєксєєва О.О. в судове зсідання не прибула. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку, встановленому законом.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, направивши до суду письмові пояснення в яких повністю заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_2 і просила їх залишити без задоволення.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично, постійно проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу більше 25 (двадцяти п`яти) років в будинку АДРЕСА_3 , що на праві власності належав ОСОБА_2 , де і зареєстроване її місце проживання. Вони мали спільний побут та вели спільне господарство.

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 був будинок АДРЕСА_4 , в якому 13/30 частини належали йому на праві власності в порядку спадкування, виданого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою Одеського нотаріального округу 20 березня 2007 року та земельна ділянка, площею 0,0899 га., в якому ОСОБА_4 після створення сім`ї з ОСОБА_2 , фактично не проживав, підтримуючи його в належному стані та утримуючи різну живність (голуби, тощо). Вказаний житловий будинок розташований поруч з будинком ОСОБА_2 (біля 50 метрів однин від одного).

Вищевикладені факти підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 , які допитані в судовому засіданні під присягою та недовіряти показанням яких, у суду немає підстав.

Окрім того, даний факт також підтверджується письмовими актами свідків, підписи яких засвідчені керівником органу організації населення КМ «Балтський» (а.с. №17-19), фотокартками про спільне життя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , які приєднані до справи (а.с.№№78-80), листом №121 від 30 травня 2024 року директора ТОВ «Смартлаб» ОСОБА_14 , з якого видно, що ОСОБА_4 проживав за адресом АДРЕСА_5 , де у нього 09 листопада 2021 року було проведено забір біоматеріалу для лабораторного дослідження (а.с. №226), довідками сімейного лікаря амбулаторії №9 КПП «ЦПМСД» №18 Одеської міської ради Зеленчука В.Д. від 04 вересня 2023 року та сімейної лікарки ОСОБА_15 від 05 вересня 2023 року, з яких видно, що протягом останніх років і на момент смерті ОСОБА_4 , 1947 року народження, з яким у них були підписані декларації про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги, проживав за фактичним адресом АДРЕСА_1 (а.с. №№24, 25).

14 вересня 2022 року шлюбні відносини між ОСОБА_16 та ОСОБА_4 були зареєстровані актовим записом №2138 Малиновського відділу ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. №9).

Останні роки, ОСОБА_4 хворів, був особою з інвалідністю 1-ї групи «Б» і йому було важко пересуватися самостійно без сторонньої допомоги. Тому, в період з 16 червня по 03 грудня 2022 року, він знаходився на лікуванні в Патронажній службі «Турбота про близьких», розташована у м. Одесі по 2-му провулку Амундсена 3/10, де йому надавали медичну поліативну допомогу і де його регулярно відвідувала дружина ОСОБА_2 , яка і здійснювала своєчасну оплату його знаходження та лікування в зазначеному закладі, що підтверджується довідкою від 06 березня 2024 року директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Патронажна служба «Турбота про близьких», ОСОБА_17 (а.с. 81).

Знаходячись на лікуванні у вказаній установі, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, своїй дружині ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом, зареєстрованим у реєстрі за №524, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Каралкіною Ю.Г. (а.с.№10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 помер, про що був зроблений актовий запис про смерть за №11806 у відділі ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції 05 грудня 2022 року. Свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. №8).

06 грудня 2022 року, на підставі договору- замовлення на організацію проведення поховання, укладеного між фізичною особою підприємцем та ОСОБА_2 , яка повністю оплатила усі послуги поховання чоловіка, його було поховано (креміровано) (а.с. №№20-23).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 13/30 частини будинку АДРЕСА_4 , які належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину, реєстровий номер 3-669 від 20 березня 2007 року, видане Четвертою державною одеською нотаріальною конторою (а.с. №12) та на земельну ділянку, площею 0,0899 га. за тим самим адресом, кадастровий номер :39:004:0002, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 31 січня 2008 року, виданого управлінням земельних ресурсів у м. Одесі (а.с. №13).

14 березня 2023 року, син ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Алєксєєвої О.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, зазначивши, що крім нього, як спадкоємця також спадкоємцем першої черги є дочка спадкодавця, а його сестра, ОСОБА_3 . В цей же день, нотаріусом була відкрита спадкова справа №14/2023 (а.с. №232).

Дізнавшись про відкриття спадкової справи щодо майна її чоловіка, ОСОБА_2 28 липня 2023 року звернулася до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Алєкєєвої О.О. з письмовою заявою про фактичне прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 (л.с. №254). Однак у оформлені спадкових прав, ОСОБА_2 було відмовлено та повідомлено листом №323/01-16 від 28 липня 2023 року про те, що згідно ст. 1270 ЦК України, вона пропустила строк на прийняття спадщини та запропонували їй згідно ст. 1272 ЦК України, звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини.

При цьому, знаючи про наявність нотаріально посвідченого заповіту ОСОБА_4 на користь своєї дружини ОСОБА_2 , який не був скасований чи змінений, нотаріус обмежившись встановленням реєстраційного місця проживання спадкодавця на день його смерті, прийняла рішення про відмову в оформлені спадкових прав позивачки, як дружини спадкодавця, з яким вона проживала в тому числі і на день смерті, та 25 листопада 2023 року видала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_1 , відповідачу по даній справі.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання ОСОБА_4 на день його смерті з дружиною ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_3 встановлений безперечно.

Після смерті свого чоловіка, з яким ОСОБА_2 знаходилася в зареєстрованому шлюбі, проживала однією сім`єю, в тому числі і на день смерті, вона фактично прийняла в своє володіння та користування спадкове майно, вказане вище, яке належало її чоловікові на праві власності.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Правові висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України, які викладені у Постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17, провадження №61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі №523/19010/15-ц, провадження №61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі №191/1808/19, провадження №61-6290св20; і т.д. зазначають, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкодавця разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресом спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Судом встановлено, що 01 грудня 2023р. приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у реєстрі за №14/2023, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 .

Суд також звертає увагу на те, що копія вищевказаного свідоцтва про право на спадщину було надано суду відповідачем тільки під час розгляду справу, оскільки на час подання позову у позивачці було відсутня його копія, а тому позивачка помилково посилалась на дату його видачі 25.11.2023р..

Суд вважає, що видача свідоцтва було передчасним, без врахування прав та законних інтересів позивачки ОСОБА_2 , фактів та обставин викладених вище. Окрім того, нотаріусу було відомо про наявність спору щодо спадкового майна, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Тому, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 01 грудня 2023 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. на ім`я ОСОБА_1 , слід визнати недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 20 березня 2025 року у справі №522/11093/23, провадження №61-344св25 зробив такий правовий висновок: «Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтво про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна. Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачою свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових справ. Видача свідоцтва про право на спадщину (на все спадкове майно) одному із спадкоємців унеможливлює завершення оформлення своїх спадкових прав іншим із спадкоємців».

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, його представника та третьої особи ОСОБА_3 , якими вони заперечували проти позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки вони суперечать доказам і фактам, встановлених в судовому засіданні та законодавству України, яке регулює виниклі правовідносини.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Алєксєєва Олена Олександрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задовольнити.

2. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно постійно проживали на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_3 .

3. Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 01 грудня 2023 року, у реєстрі за №14/2023, відповідно до якого спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.К. Кисельов

складено та підписано 09.06.2025