Справа № 760/6711/25
Головуючий у суді першої інстанції: Тесленко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, постановлену у м. Києві у складі судді Тесленко І.О., повний текст якої складено 15 квітня 2025 року у справі № 760/6711/25 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просила встановити факт розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 , який було розірвано в Україні № 598 від 22 листопада 2005 року, видати відповідне судове рішення, яке може бути подане до органів Республіки Польща.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням заявниці десятиденного строку для усунення недоліків заяви.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнано неподаною та повернуто заявниці разом із доданими до неї документами.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, поновити провадження у справі про встановлення факту розірвання шлюбу та прийняти заяву до розгляду по суті в порядку окремого провадження. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права. Зазначає, що нею було подано заяву в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу з метою подання відповідного рішення до органів Республіки Польща (РАЦС). Згідно з чинним законодавством Республіки Польща, факт розірвання шлюбу, оформлений через органи державної реєстрації актів цивільного стану України (РАЦС), не визнається, а отже - польський орган РАЦСу вимагає судового рішення як єдиного допустимого документального підтвердження. Це підтверджується нормами польського законодавства, зокрема ст. 1145 §1 Kodeksu postepowania cywilnego (Цивільно-процесуального кодексу Польщі), яка встановлює, що іноземні акти цивільного стану можуть бути визнані лише за умови відповідності їх формі та змісту вимогам польського законодавства. У випадку розірвання шлюбу - це лише рішення суду. Тобто, її заява не мала на меті створення нових правовідносин чи оскарження прав третьої особи, а лише встановлення факту, який має юридичне значення виключно для подання в польські органи - для оформлення записів у РАЦС Польщі. При цьому будь-які недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення заяви без руху, могли бути нею усунуті, однак у зв`язку з надсиланням судової кореспонденції в електронному вигляді, вона не мала фактичної можливості вчасно зреагувати. Зважаючи на особисті обставини та короткий строк, що був наданий судом, просить поновити строк для усунення недоліків, якщо це буде необхідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не усунула недоліки заяви, визначені в ухвалі від 26 березня 2025 року.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначені ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до змісту ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями цього Кодексу, сплатить суму судового збору, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без руху відповідно до ухвали від 26 березня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею у заяві не було зазначено заінтересованих осіб та конкретних обставин, які б вказували на необхідність встановлення факту розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 .

Копію ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року було надіслано до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 26 березня 2025 року (а.с. 17).

Проте, станом на 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 недоліки заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначені у вказаній ухвалі, не усунула.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що визначені судом недоліки не були нею усунуті через особисті обставини та короткий строк, що був наданий судом, в зв`язку з чим просила суд апеляційної інстанції поновити строк для усунення недоліків, оскільки такі вимоги не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства. Відповідно до положень ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями вирішувати питання поновлення чи продовження строку для усунення недоліків заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наданого судом першої інстанції.

Отримавши ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року, заявниця повинна була виконати вимоги ухвали. У випадку, якщо заявниця не встигала цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, вона могла звернутись до суду першої інстанції із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 910/10939/22.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що повернення заяви ОСОБА_1 не є створенням перешкод до правосуддя, оскільки не перешкоджає ОСОБА_1 повторно звернутися до суду із такою заявою після усунення обставин, які були підставою для її повернення.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді