ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1716/23 Номер провадження 22-ц/814/1568/25Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року (повний текст складено 12 листопада 2024 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 51277,98 грн.

Позивач посилався на те, що 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501171967, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені кредитним договором.

АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, проте, позичальник грошові кошти для погашення визначених кредитних платежів не надав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22 січня 2023 року складає - 51277,98 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

З метою добровільного врегулювання спору, на адресу за місцем проживання відповідача направлено досудову вимогу про необхідність виконання договірних зобов`язань, однак кошти позичальником залишаються несплаченими.

Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501171967 в розмірі 51277,98 грн із яких: 26365,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; 390,45 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 22961,95 грн - прострочене тіло кредиту; 1560,09 грн - відсотки за прострочену заборгованість, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501171967 від 09 серпня 2019 року у розмірі 51277,98 грн, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 травня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року.

Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року у справі № 542/1716/23 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року у справі №542/1716/23 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2023 року у справі №542/1716/23 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501171967 від 09 серпня 2019 року у розмірі 24051,71 грн, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1258,80 грн.

Рішення суду мотивовано частковою обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, прохала суд рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим оскільки стягувалися платежі за послуги, які, відповідно до норм чинного законодавства, надаються безкоштовно, а також неправомірно було списані кошти в рахунок погашення відсотків за прострочену заборгованість.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості у сумі 51277,98 грн, що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії № 501171967, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит 11577,60 грн зі сплатою процентів за користування кредитом 21,99 % річних (а.с.4-7).

Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 11577,60 грн, процентна ставка 21,99 % річних - фіксована ставка, тип ставки - фіксована, строк кредиту 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії. Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту - власноручно підписано відповідачем, що ОСОБА_1 не заперечує.

Також, 09 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК Альфа Страхування» укладено договір добровільного страхування фізичних ризиків позичальника №248.501171967.111 (а.с.6, 9).

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 25).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного АТ «Сенс Банк» відносно позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №501171967 від 09 серпня 2019 року, сума ліміту 5000,00 грн, звіт станом на 28 лютого 2023 року: загальна сума заборгованості - 51277,98 грн, із яких: 26365,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; 390,45 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 22961,95 грн - прострочене тіло кредиту; 1560,09 грн - відсотки за прострочену заборгованість (а.с.11).

Відповідно до виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період із 09 серпня 2019 року по 28 лютого 2023 року, за якою поточна сума заборгованості склала 51277,98 грн (а.с.12-18).

03 липня 2023 року АТ «Сенс Банк» направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, за змістом якої вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити усі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 51277,98 грн (а.с.19, 20, 21-23).

Позиція апеляційного суду

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші».

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач вказав, що відповідач підписавши 09 серпня 2019 року оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву і паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про істотні умови кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного АТ «Сенс Банк» відносно позичальника за кредитним договором №501171967 від 09 серпня 2019 року, сума ліміту 5000,00 грн, звіт станом на 28 лютого 2023 року: загальна сума заборгованості - 51277,98 грн, із яких: 26365,49 грн - заборгованість за тілом кредиту; 390,45 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 22961,95 грн - прострочене тіло кредиту; 1560,09 грн - відсотки за прострочену заборгованість

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що із позичальника списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно від суми заборгованості на кінець РЦ) 27226,27 грн, розмір якої зараховано як заборгованість за тілом кредиту та відсотками.

Також, суд першої інстанції правильно зазначив, що положення угоди про надання кредиту № 501171967 від 09 серпня 2019 року щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, відповідно доводи апеляційної скарги в цій частині суд апеляційної інстанції вважає слушними, але зауважує, що вони були враховані про постановленні судового рішення.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що позивач звернувся до суду зі стягненням відсотків за користування кредитом за період з 09 серпня 2020 року по 28 лютого 2023 року, оскільки, як вірно зауважив суд першої інстанції, офертою, випискою по рахунку (яка була надано обома сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень) та умовами договору, за якими строк кредиту становив 12 місяців з правом пролонгації, відповідно, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення відсотків за вище вказаний період.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про неправомірність стягнення відсотків за простроченою заборгованістю та за користування кредитом зважаючи на слідуюче.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції правильно вказав, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню.

Також, суд правильно вказав на те, що зазначені норми не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами та таке нарахування є правомірним з боку кредитора.

Суд апеляційної інстанції повторно констатує, що вимоги щодо нарахування відсотків в порядку статті 625 ЦК України позивачем заявлені не були.

Поряд з іншим, зважаючи на доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру процентів за виконання грошового зобов`язання, суд апеляційної інстанції звертає увагу, на непослідовну позицію апелянта, який у резолютивній частині апеляційної скарги звертається до суду з проханням повністю скасувати судове рішення, а в мотивах зазначає, про зменшення розміру процентів за порушення виконання зобов`язання, яке можливе тільки коли сторона не заперечує, що порушали права позивача, а також даний довід не дає підстав для зменшення суми стягнутого боргу, оскільки судом було стягнуто лише заборгованість за тілом кредиту та відсотки за користування кредитними коштами.

Твердження скаржника, що позовна заява підписана представником за допомогою факсимільє не заслуговують на увагу, оскільки, яка правильно вказав суд першої інстанції, що посилання на постанову Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі №916/3209/20 судом були обґрунтовано не враховано, оскільки у даній справі, на яку посилається відповідач, факт підписання документа було встановлено висновком експерта, а в межах даної цивільної справи такий висновок відсутній та неможливо однозначно без спеціальних знань встановити, що позовну заяву було підписано за допомогою факсиміле.

Отже, за наведених вище обставин суд першої інстанції дійшов до правильного по щодо часткового задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та були предметом їх розгляд під час перегляду заочного рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, отже рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко