ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/524/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу № 607/23022/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року (ухвалене суддею Чапаєвим Р.В., повний текст якого складено 21 січня 2025 року) в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» (далі ТОВ «Юніт капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка, апелянтка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 26 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено електронний договір за №320639810 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, відповідачка на офіційному сайті товариства www.moneyveo.ua ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику (додаток № 3), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після цього відповідачка добровільно заявила про бажання отримати кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (додаток № 4). Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4Q6W3. Відразу після вчинення вказаних дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000.00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , яку вказала відповідачка, що, в свою чергу, свідчить про те, що вона прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу за №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду за №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду за №26 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою продовжено строк дії вказаного договору до 31 грудня 2021 року.

31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду за №27 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою продовжено строк дії вказаного договору до 31 грудня 2022 року.

31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду за №31 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою продовжено строк дії вказаного договору до 31 грудня 2023 року.

31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду за №32 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою продовжено строк дії вказаного договору до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги за №162 від 30 листопада 2021 року до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 44726.00 грн.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу за №05/0820-01, строк дії якого продовжувався додатковими угодами №2 від 03 серпня 2021 року, №3 від 30 грудня 2022 року, закінчується 30 грудня 2024 року.

Відповідно до реєстру прав вимоги за №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу за №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 80784.00 грн.

04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу за №0409/24, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором за № 320639810 на загальну суму 80784.00 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідачки 80784.00 грн заборгованості за договором кредиту від 26 жовтня 2021 року.

Заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року позовну заяву ТОВ «Юніт капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юніт капітал» заборгованість за кредитним договором № 320639810 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 80784.00 грн, судовий збір у розмірі 2422.40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000.00 грн.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коцюба Н.Я., подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодного кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_2 не укладала і жодних рахунків, відкритих у АТ «Таскомбанк», на які, як стверджує позивач, було перераховано кредитні кошти, ОСОБА_2 не відкривала.

Також зазначає, що до ТОВ «Юніт Капітал» не могло перейти право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2021 року на підставі договору факторингу, укладеного в 2018 році, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступило своє право вимоги ТОВ «Таліон плюс» (фактору).

Крім того, як слідує з матеріалів справи, строк кредитного договору зазначений 30 днів. Докази продовження строку кредитного договору в матеріалах справи відсутні. Відтак, нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку дії договору є неправомірним.

Звертає увагу суду, що долучене до позову платіжне доручення про перерахування коштів та розрахунок заборгованості не є належними доказами на підтвердження отримання кредитних коштів.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.

У зв`язку з наведеним просить заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

23 квітня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ТОВ «Юніт Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договорів факторингу до 30 грудня 2024 року. При цьому жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення договору.

Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором стосувався дійсного на той момент зобов`язання та відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору, а отже ТОВ «Юніт Капітал» довело перехід до нього права вимоги.

Звертає увагу на те, що відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 20800.00 грн на картковий рахунок відповідачки, що підтверджується платіжним дорученням № c885663b-6fb0-451a-ab4d-ff3473d577a9 від 26 жовтня 2021 року. В свою чергу, апелянтом жодних доказів, що спростовують вимоги відповідача або докази неотримання кредитних коштів не надано.

Крім того, апелянт заперечує щодо нарахованої суми заборгованості, вважаючи, що позивач або попередні кредитори нараховували заборгованість поза межами строку дії кредитного договору. Проте дані твердження не є вірним, адже відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахування відбувались відповідно до умов кредитного договору.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

03 травня 2025 року, звертаючись до апеляційного суду з письмовими поясненнями, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Коцюба Н.Я., подала новий доказ, зокрема, довідку АТ «Таскомбанк» від 04 березня 2025 року.

Відповідно до частини першої, четвертої та восьмої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що при подачі до апеляційного суду нових доказів, сторона відповідача необгрунтувала неможливість їх подання до суду першої інстанції чи разом з апеляційної скаргою. Разом з тим, долучені до письмових пояснень нові докази складені після ухвалення оскаржуваного судового рішення та ухвали про перегляд заочного рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що долучений ОСОБА_2 до письмових пояснень від 03 травня 2025 року новий доказ до розгляду не приймається, оскільки поданий суду з порушенням порядку, встановленого законом, тобто є недопустимим.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено договір факторингу за №28/1118-01 (далі Договір факторингу №1), відповідно до положень п.2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з положеннями п.2.2 Договору факторингу №1 сторони погодили, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за кредитним договором.

Як вбачається з умов п.2.3 Договору факторингу №1, розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються Клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складання кожного реєстру прав вимоги на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору.

В силу положень п.3.1.2 Договору факторингу №1, фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимоги, сплачується Фактором одним платежем протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимоги, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладення додаткових угод.

Як слідує з положень п.4.1 Договору факторингу №1, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

28 листопада 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено додаткову угоду за №19 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з умовами якої сторони передбачили новий строк закінчення договору факторингу, а саме 31 грудня 2020 року.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено додаткову угоду за №26 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з умовами якої сторони погодили викласти текст договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в новій редакції, а саме пункти 2.1-2.3 Договору.

Відповідно до положень п.2.1 (в новій редакції) Договору факторингу №1 Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з положеннями п.2.2 (в новій редакції) вказаного Договору факторингу №1, сторони погодили, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не замінює попередній.

Як вбачається з умов п.2.3 (в новій редакції) Договору факторингу №1, розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються Клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складання кожного реєстру прав вимоги на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору.

В силу положень п.3.1.2 Договору факторингу №1, фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимоги, сплачується Фактором в порядку, погодженому сторонами у відповідному Реєстрі прав вимоги.

Як слідує з положень п.3.1.3 Договору факторингу №1, фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.

26 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит, в якій відповідачка просила надати їй кредит в розмірі 22000.00 грн, строком на 1 (один) день, шляхом зарахування вказаної суми на картку за №5366-39ХХ-ХХХХ-6416.

26 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачкою договору за №320639810 (далі Договір). Вказаний кредитний договір підписаний позичальником ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV4Q6W3.

Згідно з умовами п.п.1.1-1.7 кредитного договору за цим договором Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит на суму 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Кредит надається строком на 1 (один) день Дисконтний період.

Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

До відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів на період до 27 жовтня 2021 року (дисконтного періоду) за ставкою 722.20 відсотків річних, що становить 1.98 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним.

На умовах, викладених в договорі, орієнтовна вартість кредиту становить 22435.60 грн, яка складається з 22000 грн тіло кредиту, 435.60 грн проценти за користування кредитом (п.1.14.1).

Водночас, у пункті 1.12 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду (тобто після 27 жовтня 2021 року) є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

- зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

- з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087.70 процентів річних, що становить 2.98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Згідно платіжного доручення АТ «Таскомбанк» за №c885663b-6fb0-451a-ab4d-ff3473d577a9 від 26 жовтня 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_2 22000 грн на картку за №5366-39ХХ-ХХХХ-6416, в призначенні платежу зазначено, згідно договору за №320639810 від 26 жовтня 2021 року.

Як слідує з довідки АТ «Таскомбанк» №3980/47.1.-БТ від 08 серпня 2024 року, банком за доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було здійснено грошовий переказ за №478012 з перерахування грошових коштів в сумі 22000 грн на картку 5366-39ХХ-ХХХХ-6416.

31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено додаткову угоду за №27 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з умовами якої сторони передбачили новий строк закінчення договору факторингу, а саме 31 грудня 2022 року.

31 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з умовами якої сторони передбачили новий строк закінчення договору факторингу, а саме 31 грудня 2023 року.

31 грудня 2023 між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з умовами якої сторони передбачили новий строк закінчення договору факторингу, а саме 31 грудня 2024 року.

Згідно Реєстру прав вимоги за №162 від 30 листопада 2021 року до Договору факторингу №1, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 320639810 від 26 жовтня 2021 року в сумі 44726.00 грн.

05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (Фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (Клієнт) укладено договір факторингу за №05/0820-01 (далі Договір факторингу №2), відповідно до положень п.2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положеннями п.2.2 вказаного Договору факторингу №2 сторони погодили, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не замінює попередній.

Як вбачається з умов п.2.3 Договору факторингу №2, розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором за кожен реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються Клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складання кожного реєстру прав вимоги на банківський рахунок Фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору.

В силу положень п.3.1.2 Договору факторингу №2, фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимоги, сплачується Фактором одним платежем протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимоги, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладення додаткових угод.

Як слідує з положень п.3.1.3 Договору факторингу №2, фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.

Згідно п.4.1 Договору факторингу №2, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до положень п.5.4.4 Договору факторингу №2, Клієнт має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку в разі систематичного (2 і більше разів) порушення виконання Фактором зобов`язань щодо фінансування шляхом направлення повідомлення за 5 робочих днів до планової дати розірвання.

Разом з з тим, строк дії Договору факторингу №2 продовжувався додатковими угодами №2 від 03 серпня 2021 року, №3 від 30 грудня 2022 року та закінчується 30 грудня 2024 року.

Згідно Реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року до Договору факторингу №2, від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 320639810 від 26 жовтня 2021 року в сумі 80784.00 грн.

04 вересня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (Клієнт) укладено договір факторингу за №0409/24 (далі Договір факторингу №3), відповідно до положень п.1.1 якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з положеннями п.1.2 вказаного Договору перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Як слідує з положень п.п.3.3, 3.4 Договору, ціна продажу за Договором становить 260026.17 грн без ПДВ.

Фактор сплачує Клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п.3.3 Договору не пізніше 3 банківських днів з моменту підписання акта прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта.

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №3 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 04 вересня 2024 року вбачається, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 320639810 від 26 жовтня 2021 року в сумі 80784.00 грн.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором за № 320639810 від 26 жовтня 2021 року становить 80784.00 грн, з яких: 22000.00 грн заборгованість по кредиту, 58784.00 грн - заборгованість за відсотками.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Юніт капітал» посилалося на те, що через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором № 320639810 від 26 жовтня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 80784.00 грн, з яких: 22000.00 грн заборгованість по кредиту, 58784.00 грн - заборгованість за відсотками.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 26 жовтня 2021 між ТОВ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 320639810, внаслідок чого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 22000.00 грн, що підтверджується підписом відповідачки за допомогою електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4Q6W3, а саме 26 жовтня 2021 року о 22:39:46 год та платіжним дорученням АТ «Таскомбанк» за №c885663b-6fb0-451a-ab4d-ff3473d577a9 від 26 жовтня 2021 року.

Щодо факту набуття позивачем права вимоги за спірним кредитним договором.

У справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що згідно з п.4.1 договорів факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та від 05 серпня 2020 року №05/0820-01, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (Фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (Клієнт), право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку.

Згідно з п.1.2 договору факторингу №0409/24 від 04 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (Клієнт), перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2.

У відповідності до вимог вказаних вище договорів факторингу, наявні в матеріалах справи реєстри прав вимог, а також Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №0409/24 від 04 вересня 2024 року. підписані сторонами та скріплені печатками відповідних Товариств.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що право вимоги за кредитним договором № 320639810 від 26 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 на суму 80784.00 грн перейшло до позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обгрунтований висновок місцевого суду, що існують правові підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 80784.00 грн, з яких: 22000.00 грн заборгованість по кредиту, 58784.00 грн - заборгованість за відсотками.

Доводи апелянта про те, що строк кредитного договору зазначений 30 днів, відтак, розмір нарахованих процентів за користування кредитом поза межами строку дії договору та відповідно пред`явлення до стягнення є неправомірними, колегія суддів відхиляє, оскільки у пункті 1.12 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після 27 жовтня 2021 року має наслідком продовження строку користування кредитом не більше ніж на 90 календарних днів з розрахунку 2.98 процентів за кожен день користування кредитними коштами.

Твердження апелянта про те, що долучене до позову платіжне доручення про перерахування коштів та розрахунок заборгованості не є належними доказами на підтвердження отримання кредитних коштів, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки із вказаного доказу чітко вбачається платника, отримувача та призначення платежу на виконання кредитного договору.

Посилання апелянта про те, що 26 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 не укладався електронний договір за №320639810, апеляційний суд не приймає, оскільки договір про відкриття кредитної лінії містить електронний підпис ОСОБА_2 із одноразовим ідентифікатором, який надано позичальнику для підписання договору. При цьому, подання ОСОБА_2 31 січня 2025 року заяви до правоохоронних органів та внесення органом досудового розслідування відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст.190 КК України не є безумовною підставою, яка свідчить про неукладення Підлужною О.С. кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у заяві про перегляд заочного рішення, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.З. Костів

Судді: Н.М. Храпак

М.В. Хома