БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/5021/25 провадження № 2/361/1771/25
У Х В А Л А

«06» червня 2025 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ БУД24» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам статей 175-177 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються у суд за їхнім місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осі-підприємців та громадських формувань.

Приписами частини першої статті 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з договору поставки

№ 22072023, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «МОДУЛЬ БУД24», поставкою за яким вважається зведення будинку на пальовий фундамент в м.Дніпро і закінчення зовнішніх та внутрішніх оздоблювальних робіт. Отже, така поставка надається за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, вказаний позов має пред`являтися за місце знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності. При цьому позивачем у позовній заяві та договорі поставки зазначено місцезнаходження лише місто Дніпро без конкретної адреси поставки. Для вирішення питання про підсудність даної справи та відкриття провадження у ній позивачу необхідно надати дані щодо адреси зведення будинку на пальовий фундамент в м.Дніпро і закінчення зовнішніх та внутрішніх оздоблювальних робіт.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010р. у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013р. у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

На підставі викладеного вище, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк 10 днів для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, що не може перевищувати 10-ти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Василишин