Справа № 296/1102/22
УХВАЛА

Іменем України

"22" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача адвоката Луговського Ю.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єдність" про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Єдність",-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Луговський Ю.В. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було передано в провадження судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П.

14.01.2025 року на підставі Розпорядження керівника апарату Корольовського районного суду м. Житомира Тетяни Гончар №43 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025 року, справу передано судді Адамовичу О.Й. для розгляду, у зв`язку з тим, що з 25.02.2022 року суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_2 увільнений у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 20.01.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

20.02.2025 року представник позивача адвокат Луговський Ю.В. подав до суду позовну заяву про зменшення позовних вимог в новій редакції.

Ухвалою від 24.02.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03.03.2025 року представник позивача адвокат Луговський Ю.В. подав до суду позовну заяву в новій редакції з уточненими позовними вимогами.

За змістом позовної заяви, яка подана в новій редакції від 03.03.2025 року, представник позивача просить:

-визнати недійсним (таким, що не породжує правових наслідків з моменту прийняття) 1-й пункт (постановили) рішення засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність» (ідентифікаційний код 33385228) від 09.10.2019 р., яке оформлене протоколом № 2 від 09.10.2019 року щодо обрання головою правління «Єдність» Шелестюка Андрія Миколайовича;

-визнати недійсним (таким, що не породжує правових наслідків з моменту прийняття) 3-й пункт (постановили) рішення засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність» (ідентифікаційний код 33385228) від 09.10.2019 р., яке оформлене протоколом № 2 від 09.10.2019 року щодо виключення ОСОБА_3 з переліку осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. А також зобов`язати ОСОБА_3 передати до 20.10.2019 року діючому правлінню всю первинну, технічну документацію за термін головування, звітність, журнали, технічний паспорт, інвентарну справу, договори, чеки, паспортний стіл (картотеку мешканців - форми А, форми Б) печатку ОСББ «Єдність».

Ухвалою від 06.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 22 травня 2025 року, головуючим суддею поставлено на обговорення учасників справи питання юрисдикції вказаної справи загальним судам.

Представник позивача адвокат Луговський Ю.В. вважає, що спір у даній справі не підвідомчий господарським судам та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац 1 ч. 1ст. 19ЦПК України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19ЦПК України).

У своїй постанові від 01.02.2022 у справі № 910/5179/20 (провадження № 12-38гс21), вирішуючи питання щодо юрисдикції спору пов`язаного зі створенням та діяльністю ОСББ, визнання недійсними та скасування прийнятих рішень, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.

"Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Зокрема, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а також коли належність справ до юрисдикції господарських судів прямо передбачено положеннями законодавства.

За змістом частин першої третьої статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18 (провадження № 12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №646/6644/17(провадження № 14-352цс19,пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, спори про визнання недійсними рішень органу управління суб`єкта некомерційного господарювання щодо вирішення питань, пов`язаних з управлінням такою особою, між суб`єктом некомерційного господарювання та одним з його засновників (членом) належать до господарської юрисдикції відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України виходячи з характеру правовідносин, які є предметом такого спору (щодо визнання недійсним рішення органу управління такої юридичної особи, прийнятого в межах його виключної компетенції).

Особливості правового режиму майна багатоквартирного будинку зумовлюють спеціальне правове регулювання порядку реалізації прав власниками нерухомого майна в такому будинку.

Так, частиною 2 ст. 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 385 ЦК України передбачено, що з метою забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями, управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-III (далі - Закон № 2866-ІІІ). Приписами статті 1 цього Закону розкрито поняття ОСББ як юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Термін «співвласники багатоквартирного будинку» вживається законодавцем у розумінні власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Статтею 4 Закону № 2866-ІІІ визначено статус ОСББ як непідприємницького товариства, що створюється для здійснення функцій, які забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем і відповідачем у суді".

Таким чином, при вирішенні юрисдикції даного спору слід виходити зокрема з характеру спірних правовідносин.

Згідно ст. 10 Закону № 2866-ІІІ органами управління об`єднання є загальні збори об`єднання, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Отже, правління ОСББ є одним із органів управління.

До компетенції правління в тому числі відноситься: підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням.

За твердженнями позивача аналогічні права правління містилися в Статуті ОСББ "Єдність" на момент прийняття рішень, що оскаржуються.

Як вказувалося вище, позивач просить:

- визнати недійсним (таким, що не породжує правових наслідків з моменту прийняття) 1-й пункт (постановили) рішення засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність» (ідентифікаційний код 33385228) від 09.10.2019 р., яке оформлене протоколом № 2 від 09.10.2019 року щодо обрання головою правління «Єдність» ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним (таким, що не породжує правових наслідків з моменту прийняття) 3-й пункт (постановили) рішення засідання правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність» (ідентифікаційний код 33385228) від 09.10.2019 р., яке оформлене протоколом № 2 від 09.10.2019 року щодо виключення ОСОБА_3 з переліку осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори. А також зобов`язати ОСОБА_3 передати до 20.10.2019 року діючому правлінню всю первинну, технічну документацію за термін головування, звітність, журнали, технічний паспорт, інвентарну справу, договори, чеки, паспортний стіл (картотеку мешканців - форми А, форми Б) печатку ОСББ «Єдність».

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує вказані рішення з підстав виходу правління за межі своєї компетенції та перебирання на себе функцій (повноважень) загальних зборів ОСББ.

Отже ОСОБА_1 , як власник нежитлового приміщення (підвального приміщення блоку "Г" у багатоквартирному будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) та член об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єдність" не погоджується з порядком прийняття рішень та з прийнятими органом управління ОСББ рішеннями щодо управління таким об`єднанням, а саме обранням голови правління, зміни представника ОСББ з внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, передання попереднім головою ОСББ правлінню документацію щодо діяльності юридичної особи а також печатку ОСББ.

Відтак суд дійшов висновку, що наведений спір стосується управління багатоквартирним будинком, пов`язаний з діяльністю ОСББ, а тому підвідомчий господарському суду і має розглядатися у порядку господарського судочинства.

Підстави закриття провадження у справі визначені нормою ст. 255 ЦПК України, зокрема п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача з посиланням на відповідну практику Верховного Суду у справах №501/1571/16-ц, №813/6286/15. Так представник позивача заперечує можливість застосування висновків Верховного Суду у таких справах та стверджує, що в даній справі оскаржуються рішення правління ОСББ, а не рішення загальні збори; спір не пов`язано зі створенням ОСББ та внесенням відповідних відомостей до Реєстру; позивач бажає захистити свої права як член ОСББ та співласник.

Суд наголошує, що згідно усталеної практики Верховного Суду у даній категорії справ, при визначенні юрисдикції слід виходити з характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін та предмету спору.

Виходячи з таких критеріїв спір носить корпоративний характер, оскільки пов`язаний з діяльністю юридичної особи та захистом порушеного права (інтересу) позивача як члена ОСББ в процесі управління такою юридичною особою (див. постанова ВП ВС від 01.02.2022 року у справі №910/5179/20, постанова ВС від 25.09.2024 року у справі №760/25592/21).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.255,256,353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Єдність" про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Єдність" - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту ухвали: 27.05.2025