Справа № 502/814/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець заповітів на своє майно не робив.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки площею 3,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Рішення Кілійського районного суду Одеської області по справі № 502/521/20 від 18.08.2020 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року (копія додається), однак зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку та отримати кадастровий номер на неї він не встиг, оскільки помер.

Після смерті спадкодавця належну йому земельну ділянку успадкувала за законом тільки позивач, оскільки проживала разом зі спадкодавцем, вступила у володіння і в управління спадковим майном як спадкоємець п`ятої черги, оскільки спадкоємці першої-четвертої черги та за заповітом спадщину не приймали. Вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю з грудня 2014 року до моменту його смерті.

Оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні, і необхідно встановити факт прийняття спадщини, то оформити право власності в нотаріальному порядку вона не може.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

-встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 земельної ділянки площею 3,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року та факт спільного проживання і прийняття спадщини відповідно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

-визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 3,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлен вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 14.05.2020 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , актовий запис № 178 від 22.04.1983 року, /а. с. 9/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18.08.2020 року по справі № 502/521/20, позов задоволено, встановлено факт належності ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року згідно розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 23 березня 1998 року № 146, на ім`я ОСОБА_7 . Визнано за позивачем, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,18 га, на території Кілійської міської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 080061 виданого 10 квітня 1998 року згідно розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 23 березня 1998 року № 146, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , /а. с. 12-14/.

Відповідно до актового запису про смерть № 484 від 07.10.2020 року, складеного Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , /а. с. 24/.

Згідно акту про встановлення фактів, складений 23.04.2025 року депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що при перевірці заяви шляхом вивчення правовстановлюючої документації, документів, що посвідчують особи та шляхом опитування мешканців м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На момент його смерті за вказаною адресою інших осіб зареєстровано нe було, але з померлим ОСОБА_2 з грудня 2014 року до моменту його смерті мешкала однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,/а. с. 26/.

Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 485/01-16 від 26.05.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалось, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справа та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81298188 від 26.05.2025 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81298230 від 26.05.2025 року.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 земельної ділянки площею 3,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року та відповідно факту спільного проживання і прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягають судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 263, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1233, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 земельної ділянки площею 3,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року.

Встановити факт спільного проживання і прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 3,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 080061, виданого 10 квітня 1998 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан