КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/4341/25
Провадження № 2/947/1649/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.,
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
третя особа Одеська товарна біржа,
про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивач ОСОБА_1 29.01.2025 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська товарна біржа, про визнання дійсним договору №8479 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.1995 року квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації за №506-стор.26-кн.140пр.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , на підставі договору №8479 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.1995 року.
Позивач вказує, що він є чоловіком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого відкралась спадщина на належне останній за час життя майно, у тому числі на частку вищевказаної квартири. Він, як спадкоємець першої черги до майна померлої ОСОБА_6 звернувся до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеси з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, однак отримав листа, в якому роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва, з підстав того, що наданий договір купівлі-продажу №8479 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.1995 рокуна підтвердження належності вказаної квартири на праві власності спадкодавцеві, не посвідчений нотаріально, у зв`язку з чим спадкоємцеві необхідно звернутись до суду з відповідним позовом.
Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04.03.2025 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
06.05.2025 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач у судове засідання призначене на 09.06.2025 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 09.06.2025 року до суду від останнього надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання призначене на 09.06.2025 року також не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Інші учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
На виконання положень ч.6 ст. 187 ЦПК України судом 13.03.2025 року було отримано відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у відповідності до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 на території міста Одеси - відсутня.
Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 , судом здійснювалось повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштові повідомлення, були повернуті до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою.
Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Таким чином, ОСОБА_3 про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив.
Щодо сповіщення відповідачки ОСОБА_2 .
Оскільки, з отриманої судом відповіді з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міськоїбуло встановлено, що інформація щодо зареєстрованого місця проживання у місті Одесі ОСОБА_2 відсутня, повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого, відповідачка у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином.
Одночасно, судом здійснювалось повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви разом з додатками до неї за зазначеною позивачем у позові адресою, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , однак уся поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачці, повернута до суду без вручення.
Таким чином, відповідачка про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористалась процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, про причини неявки до судового засідання суд не повідомила.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 09.06.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12 січня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб між громадянами України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 12.01.2001 року зроблено актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Під час реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 56 років померла дружина позивача ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №6320.
Також судом встанволено, що за час життя дружина позивача до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 24 липня 1995 року уклала з ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 договір купівлі-продажу №8479 нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 11, даний договір у відповідності до вимог, встановленими ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», за реєстраційним №8479 від 24.07.1995 року.
Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України).
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Отже, після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належне їй за час життя майно у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем першої черги до майна померлої за законом є її чоловік - позивач ОСОБА_1 .
Листом державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Сальнікової Зої від 25.11.2024 року за вих. №4286/02-14, ОСОБА_1 повідомлено, що відсутні підстави для видачі свідоцтва на спадщину до майна ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки правовстановлюючий документ договір №8479 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.1995 року, зареєстрований Одеською товарною біржею, не відповідає правовим нормам діючого законодавства, за наслідком чого заявникові роз`яснено його право на звернення до суду з відповідним позовом для розв`язання цього питання.
На підставі вищевикладеного, позивач, як спадкоємець до майна ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки позбавлений можливості прийняти спадщину після смерті своєї дружини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як вже встановлено судом, 24.07.1995 року між ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_7 , був укладений договір купівлі-продажу №8479 нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 5 спірного договору, квартира продана за 557362500,00 карбованців, які були отримані продавцем до підписання цього договору та належить новому власнику.
У вказаному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.
На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства.
В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №8479 від 24.07.1995 року купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі покупцеві була передана у власність квартира АДРЕСА_1 , а продавцям передані грошові кошти за продану квартиру.
Таким чином, сторонами правочину усі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищевикладеного, оцінивши усі докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Визнати договір №8479 купівлі-продажу нерухомого майна від 24 липня 1995 року, укладений на Одеській товарній біржі між ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09.06.2025 року.

Головуючий Л. В. Калініченко