Справа № 541/1060/25
Номер провадження 2/541/691/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 червня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Мачухівської сільської ради,

встановив:

13 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сестра - ОСОБА_4 з 23.04.2005 до 20.11.2015 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб було розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року у справі №541/2727/15-ц. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після народження ОСОБА_7 сімейні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були припиненні і сестра проживала з малолітньою дитиною окремо. Спорів щодо місця проживання ОСОБА_7 не виникало, так само як і бажань у відповідача брати участь у вихованні дитини.

Місце проживання ОСОБА_7 зареєстровано з тіткою, тобто позивачем. ОСОБА_1 забезпечує фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя своєї племінниці і займається цим самотужки, без участі відповідача. Між позивачем як тіткою та її племінницею склалися нормальні доброзичливі сімейні стосунки, непорозумінь не виникає.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року відкрито загальне провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 з`явилася у судове засідання, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові та просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 29, 32-34).

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив суд проводити розгляду справи без його участі. При прийнятті рішення служба у справах дітей покладалася на розсуд суду (а.с. 35).

Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) є рідною тіткою неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10). Зміна прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Мачухівської сільської радим Полтавського району Полтавської області від 27.08.2013 року (а.с. 11).

Відповідно до довідки Мачухівського ліцею Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 05.03.2025 №01-40/27 за час навчання ОСОБА_5 у 5-А класі (2024-2025 навчальний рік) її батько - ОСОБА_2 батьківські збори, виховні заходи не відвідував, станом успішності доньки та її поведінкою у закладі не цікавився (а.с. 12).

У висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 07 травня 2025 року зазначено, що виконавчий комітет Мачухівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 36-38).

За змістом ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

У відповідності зі ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Участі у вихованні, лікуванні не приймає, не турбується про здоров`я дитини, не виявляє у відношенні до неї турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками в розумінні законодавчих положень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню.

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень статті 167 Сімейного кодексу України дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, може бути передана родичам за їхньою заявою, у тому числі бабусі.

Згідно з частиною 3 статті 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Неповнолітня ОСОБА_5 позбавлена батьківського піклування з боку батька, матір останньої померла, проживає разом з родиною позивачки, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади, тому суд дійшов до висновку про необхідність встановлення опіки над неповнолітньою ОСОБА_5 та призначення її опікуном ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 155, 164 СК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Мачухівської сільської ради - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити опіку над неповнолітньоюОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначивши її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженку с. Новоселівка Глобинського району Полтавської області, РНОКПП - НОМЕР_4 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , судові витрати в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 19 червня 2025 року.

Суддя О. А. Городівський