Справа № 521/7443/25
Провадження № 2-о/521/341/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ганошенка С.А.,

за участю секретаря судових засідань Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Єштокіна Ю.В., звернулася до суду 12.05.2025 року із заявою про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю.

Заява обґрунтована наступним чином, шлюб між сторонами було зареєстровано 13 липня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Фактично мешкали разом ще до реєстрації шлюбу з 1998 року. За час спільного проживання була придбана квартира АДРЕСА_1 , у рівних частках, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Очеретяною І.А., та зареєстровано у реєстрі за № 4433. Згідно витягу № 10467287 від 21.04.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вищезазначена квартира була зареєстрована Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер запису 332, в книзі: 587пр-81

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація її смерті відбувалася у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 11609, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 01.12.2023 року. На момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті дружини, заявник звернувся до Хаджибейської державної нотаріальної контори у місті Одеса, з заявою про вступ у спадщину, де було заведено спадкову справу № 292/2025, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Але, оскільки на момент смерті дружини, заявник був зареєстрований за іншою адресою, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 29.05.2025 року залучено до участі у справі у якості заінтересованої ос оби Одеську міську раду замість державного нотаріуса Хаджибейської державної нотаріальної контори М.М. Ігнатенко та витребувано з Хаджибейської державної нотаріальної контори у місті Одеса засвідчену копію спадкової справи № 292/2025 після смерті ОСОБА_2 .

У судове засідання 11.06.2025 року з`явилась представник заявника - адвокат Єштокіна Ю.В., Вимоги заявника підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

У судове засідання з`явився представник заінтересованої особи - Одеської міської ради, Магденко С.В., який просив вирішити питання на розсуд суду.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 11.06.2025 року.

Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доведення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Тернопіль, є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 (а.с. 5-7).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 13 липня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8).

Фактично мешкали разом ще до реєстрації шлюбу з 1998 року, що підтверджується показами свідка ОСОБА_3 , які вона надала під час судового розгляду. Свідок зазначила, що вона із заявником та його колишньою дружиною проживають у сусідніх квартирах вже понад 20 років, весь цей час заявник мешкав з ОСОБА_2 , як чоловік та дружина однією сім`єю, вели спільне господарство.

За час спільного проживання була придбана квартира АДРЕСА_1 , у рівних частках, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Очеретяною І.А., та зареєстровано у реєстрі за № 4433 (а.с. 11).

Згідно витягу № 10467287 від 21.04.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вищезазначена квартира була зареєстрована Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер запису 332, в книзі: 587пр-81 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реєстрація її смерті відбувалася у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 11609, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 01.12.2023 року (а.с. 9).

На момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 60).

Після смерті дружини, заявник звернувся до Хаджибейської державної нотаріальної контори у місті Одеса, з заявою про вступ у спадщину, де було заведено спадкову справу № 292/2025, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Але, оскільки на момент смерті дружини, заявник був зареєстрований за іншою адресою, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину (а.с. 12).

Вказані обставини підтверджуються також і матеріалами, наданою на вимогу суду, спадковї справи № 292/2005, відкритої Хаджибейською державною нотаріальною конторою у місті Одесі після смерті ОСОБА_2 .

Згідно наданого заявником акту від 06.05.2025 року троє сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 підтвердити факт спільного проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13)

Вирішуючи дану справу суд виходить із наступного.

Частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії,

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 за адресою її реєстрації: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_2 , подружжя проживало разом, вело спільне господарство.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv.the Republic of Moldova and Russia", "IlacuandOthers v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для оформлення спадщини за померлою дружиною.

При таких обставинах, суд вважає, що заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити, що надасть можливість заявнику реалізувати право на оформлення спадщини за померлою дружиною у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО