ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/824/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/5397/23 Категорія: 304020000 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Драченка В. В. на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.02.2025 (повний текст складено 05.03.2025, суддя в суді першої інстанції Токова С.Є.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та пені за несвоєчасну сплату аліментів,

в с т а н о в и в :

30.12.2024 року адвокат Драченко В. В. звернувся із заявою до суду в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та пені за несвоєчасну сплату аліментів. Заява обґрунтована тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2024 позовні вимоги у вказаній цивільній справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2835 грн. У задоволенні позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Проте, суд при ухваленні рішення не вирішив питання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, тому просив суд стягнути такі витрати з позивача на користь відповідача в розмірі 47 174,80 грн.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.02.2025 заяву представника відповідача адвоката Драченка В. В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення вимог заяви суд виходив зі складності справи, обсягу виконаної адвокатом Драченком В. В. роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності цих витрат та розумності їх розміру, а також врахувавши заперечення іншої сторони щодо обґрунтованості розміру зазначених витрат, часткове задоволення позову та відповідно покладення на сторони судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Драченко В.В. подав 27.03.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд необґрунтовано зменшив витрати на професійну правничу допомогу, просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 47 174,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач в клопотанні про зменшення судових витрат не навела жодного обґрунтованого доводу нерозумності чи неспівмірності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Також вказує, що в суду першої інстанції не було підстав зменшувати витрати на допомогу адвоката, адже понесені витрати на правничу допомогу є співмірними з предметом спору, оскільки розмір заявлених позовних вимог становить 1 258 740,00 грн.

Зазначає, що через неймовірну кількість додатків долучених до позову та клопотань позивача об`єм судового провадження перевищив чотири томи, а тому справу не можна віднести до незначної складності, позаяк представник відповідача мав ознайомитися з кожним аркушем, що потребувало значного часу. Лише на представництво інтересів відповідача в судовому засіданні, з урахуванням очікування та нарадчої кімнати, витрачено 07 годин 50 хвилин, а представником ОСОБА_2 подано дві заяви по суті спору та більше шести заяв і заперечень на клопотання позивача.

Крім того наголошує на тому, що вказана справа мала значний інтерес для ОСОБА_2 , оскільки в разі надання неякісних адвокатських послуг відповідач мав би сплати заборгованість, що перевищує мільйон гривень. Вважає, що зменшення розміру адвокатських послуг в сім разів не спонукатиме позивача утриматися від подачі необґрунтованих позовних заяв, а навпаки, призведе до подання більшої кількості безпідставних позовів, заяв, скарг тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказуючи, що стягнення судових витрат на користь відповідача у розмірі, що в тричі перевищує розмір присуджених додаткових витрат на дитину є незаконним, так як має на меті спосіб наживи за рахунок позивача, є неспіврозмірними із ціною і предметом позову, має низку пунктів послуг, що не надавались або не підлягають оплаті взагалі, просить відмовити у задоволені апеляційної скарги адвоката Драченка В. В. поданої в інтересах ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує (незалежно від клопотань учасників судового розгляду): чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Далі, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача адвокатом Драченко В.В. суду надано договір про надання правової допомоги від 14.05.2021 рок у № 58-05, укладений між ним та відповідачем у справі ОСОБА_2 , Акт № 9 наданих послуг (детальний опис робіт) до Договору про надання правовової допомоги (т.5 а.с, 4-7), а також платіжні інструкції про перерахування гонорару адвоката згідно акту наданих послуг від 16.01.2025, 13.02.2025 в розмірі 16 000 грн всього (т.6 а.с. 154, 155).

Відповідно до Акту № 9 Шаповалу Р.А. надано наступні юридичні послуги:

- написання та подача заяви на ознайомлення з матеріалами (20 хв.);

- ознайомлення із позовною заявою (180 хв);

- написання і подача заяви про відкладення розгляду справи (20 хв.);

- написання і подача адвокатського запиту до ДВС (40 хв.);

- підготовча робота для складання відзиву на позовну заяву, аналіз судової практики та законодавства, написання і подача відзиву (180 хв.);

- представництво відповідача у судовому засіданні 15.02.2024 (48 хв.);

- ознайомлення з клопотаннями позивача (150 хв);

- ознайомлення з відзивом на позовну заяву, написання та подача заперечень на заяви та клопотання (180 хв.);

- представництво інтересів клієнта с судовому засіданні 27.05.2024, 12.07.2024, 01.10.2024, 21.11.2024, 24.12.2024 (55 хв., 155 хв., 30 хв., 174 хв, 8 хв.);

- ознайомлення з клопотанням Шаповал О.В. від 27.05.2024 про приєднання доказів, написання та подача заперечень ( 70 хв.);

- написання та подача заяви про розгляд справи без участі відповідача.

Вартість наданих послуг становить 22000 грн.

Також на виконання п. 4.5. Договору про надання правової допомоги сторонами узгоджено гонорар успіху адвоката в розмірі 2% від ціни позову на суму 25 174,80 грн.

Апеляційний суд проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих відповідачу адвокатом послуг, а також подані ним документи, вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не повністю відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Аргументів, які б спростовували такі висновки суду у справі апеляційна скарга представника відповідача на додаткове рішення не містить та не доводить, що стягнута судом сума не відповідає засадам необхідності та розумності витрат на правничу допомогу в дані справі.

При цьому мають бути відхилені посилання скаржника на те, що понесені витрати на правничу допомогу є співмірними з предметом спору, оскільки розмір заявлених позовних вимог становить 1 258 740,00 грн, адже судом було задоволено лише частину таких вимог, а саме в розмірі 2835 грн.

Колегія суддів наголошує, що із зазначеного переліку, такими, що безпосередньо пов`язані з процесуальною діяльністю, спрямованою на захист інтересів відповідача в суді в межах цієї справи, є: участь у судових засіданнях, підготовка адвокатських запитів та складання відзиву на позовну заяву, а щодо решти - вважає за необхідне вказати на наступне.

Подання клопотань є процесуальною діяльністю, проте лише тих, що стосуються розгляду справи по суті. Клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про відкладення судового засідання та розгляд справи без участі відповідача такими не є.

Колегія суддів також враховує, що у даній категорії справ вже сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі.

Щодо стягнення гонорару успіху за ухвалене рішення на користь клієнта у розмірі 2% від суми позову колегія суддів зазначає наступне.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху», проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Відтак, враховуючи дані позиції Великої Палати Верховного Суду, клієнт і адвокат, користуючись принципом свободи договору, можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказаний вид гонорару не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг та, відповідно, не може переносить на іншу сторону (не сторону такого договору).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Адже вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.

Отже, винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні статті 137 ЦПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат. А тому, «гонорар успіху» не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування «гонорару успіху», який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

На підставі вище вказаного суд першої інстанції правомірно зменшив суму витрат на правову допомогу та вирішив стягнути 7000 грн.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.02.2025 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.02.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей та пені за несвоєчасну сплату аліментів залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.06.2025.

Суддя-доповідач

Судді