Справа № 344/5029/25
Провадження № 2/344/2579/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", в інтересах якого діє представник Памірський Максим Анатолійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 70 635,15 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" Памірський Максим Анатолійович звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 70 635,15 грн., стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2023 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено Договір №463068-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 07.04.2023 року направлено відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір №463068-КС-002 про надання кредиту. 07.04.2023 року відповідач, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №463068-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7888, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий Боржником було введено/відправлено. Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 28 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.15111996 процентів за кожен день користування Кредитом.

До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №463068-КС-002 належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором №463068-КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №463068-КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 463068-КС-002 на загальну суму 12 400 грн. Відповідач ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 14.09.2024 року утворилась заборгованість за Договором №463068-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 70 635,15 грн, що складається з: 17 157,66 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 50 512,84 - сума прострочених платежів по процентах; 2 964,65 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту у сумі 70 635,15 грн., а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.1-16).

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, у задоволенні позову просить відмовити, та зменшити проценти за користування кредитними коштами. Відзив мотивує тим, що позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Крім того, зазначає що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів, які б відповідали вимогам законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача.

Відповідач вважає, що представником позивача не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обґрунтованість нарахування відсотків. З наданих представником позивача документів неможливо встановити по яку дату нараховувались відсотки за користування кредитом та за якою ставкою. В свою чергу наданий представником позивача розрахунок заборгованості не підтверджений жодним первинним документом, що оформлений відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а отже не підтверджено передання коштів в розумінні ч.2 ст.1046 ЦК України.

Щодо нарахованих процентів відповідач зазначає, що вони нараховувались з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний в цьому договорі. Проценти за користування кредитними коштами у 3 рази перевищують тіло кредиту.

Щодо комісії відповідач зазначає, що обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними (а.с.74-86).

Представником відповідача подано відзив, у задоволенні позову просить відмовити. Відзив мотивує тим, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості кредиту у розмірі 50 512,84 грн., що становить загальну заборгованість за відсотками за вищевказаним кредитним договором, належних розрахунків, які б узгоджувалися із матеріалами справи, умовами кредитного договору.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків є правильними. Зазначає, що роздруківка Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови і Правила споживчого кредитування.

Позивачем не надано доказів щодо перерахування кредитних коштів на рахунок кредитодавця у розмірі 12 400 грн., а також того, що тіло кредиту було/не було зменшено на відповідну суму.

Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано доказів, що саме відповідачем підписано кредитний договір, саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно з вимогами чинного законодавства. У зв`язку з викладеним вважає, що відсутні належні, допустимі та достатні докази для доведення факту укладання кредитного договору саме відповідачем.

Представник відповідача зазначає, що кредитодавцем надано копію повідомлення про перерахунок 07.04.2023 року коштів на суму 28 000 грн. на картку клієнта та не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача (а.с.91-100).

Представником позивача подано відповідь на відзив, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, мотивуючи тим, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Представник позивача зазначає, що відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Електронний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Крім того повідомлення Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 року «Щодо порядку укладення електронного договору» встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Кредитні кошти у сумі 28 000 грн. були перераховані відповідачу шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів сформованою технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020. Також представник позивача зазначає, що іноді під час укладення кредитного договору Позичальники вказують номер банківської картки для перерахування кредитних коштів інших осіб, тобто ці банківські картки випущені на ім`я інших осіб. При цьому, це не означає, що кредитний договір між сторонами не був укладений, та позичальник не має зобов`язань, оскільки ТОВ «Бізпозика» перераховує кредитні кошти на той номер банківської картки, який позичальник вказує під час укладання кредитного договору.

Крім того представник позивача зазначає, що наданий разом з позовною заявою доказ перерахування кредитних коштів є належним, допустимим та достатнім доказом перерахування кредитних коштів та є документом первинної бухгалтерської документації.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 12 400 грн. на виконання договору.

Представник позивача звертає увагу, що всі істотні умови кредитного договору, встановлені не у правилах надання кредиту чи паспорті споживчого кредиту, а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами.

Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту. У кредитних договорах ТОВ «Бізпозика» встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування (а.с.108-136).

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в частині нарахування відсотків. Заперечення за своїм змістом повністю збігається з відзивом представника відповідача (а.с.149-156).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просив проводити засідання без участі сторони відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що 07.04.2023 ОСОБА_1 через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення номера телефону ідентифікувалася в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) та зайшла в особистий кабінет та надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту.

ТОВ «Бізпозика» надано ОСОБА_1 в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання, який клієнт підписав одноразовим ідентифікатором UA-7888, що був направлений йому на номер телефону смс-повідомленням (а.с.25-26).

Надалі ТОВ «Бізпозика» направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови Договору (а.с.32-36), клієнт ознайомився з офертою Товариства та прийняв її умови (а.с.37-41).

Для укладення договору Товариством направлено в смс-повідомленні на номер телефону клієнта одноразовий ідентифікатор UA-7888. Клієнт акцептує умови оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписанням договору одноразовим ідентифікатором UA-7888. У свою чергу Товариство підписує договір кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи Товариства. Електронний договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.27-31). Після укладення договору Товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документу, крім того договір та додатки до нього та правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку.

Відповідно до п.2 даного Договору №463068-КС-002, кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 28 000 грн., строком на 24 тижні - до 22.09.2023, на умовах сплати орієнтовної реальної річної процентної ставки: 9 197,27 процентів, стандартної фіксованої процентної ставки за кредитом: в день 2,00000000% (п.2.4), зниженої фіксованої процентної ставки за кредитом: в день 1,15111996%, комісією за надання кредиту: 4 200,00 грн. (п.2.5). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну ) Договору.

Відповідно до п.2.9 Договору №463068-КС-002, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9197,27%, Реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість наданого кредиту обчислена на основі припущення, що позичальник буде дотримуватись графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору, та буде застосовуватись Знижена процентна ставка, а інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору.

Пунктом 3.2 Договору №463068-КС-002 визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п.2.4. Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку, описаному нижче.

Згідно з п.3.2.1 Договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4 Договору.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4 Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору (а.с.27-31).

Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Зважаючи на викладене суд вважає доводи відповідача про те що нею не підписувався кредитний договір спростованими, оскільки у анкеті клієнта нею зазначено номер телефону, електронну адресу, дані ID карти та номер банківського рахунку на який вона мала намір отримати кошти (а.с.44). Саме на номер телефону відповідачу надходило смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання договору. Крім того відповідач частково погасила заборгованість за договором, тим самим підтвердивши укладення договору та визнавши свої зобов`язання перед кредитодавцем (а.с.144).

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №745/09 від 19.09.2024 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, відповідно до якої на платіжну картку № НОМЕР_3 емітент платіжної картки Privat Bank перераховано грошові кошти у сумі 28 000 грн., призначення перерах.коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 зг. до кредитного дог. №463068-КС-002 від 07.04.2023 Без ПДВ (а.с.45).

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 26.03.2025 картку № НОМЕР_2 емітовано на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 (а.с.159), випискою за договором №б/н за період 07.04.2023 - 22.09.2023 по вищевказаній карті підтверджено, що 07.04.2023 на карту було зараховано кошти у сумі 28 000 грн. (а.с.160-165).

Отже, твердження відповідача, що суду не надано доказів отримання саме нею коштів суд вважає спростованими, оскільки саме на її банківську картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» ТОВ «Платежі Онлайн» переказало грошові кошти у сумі 28 000 грн.

Твердження відповідача, що роздруківка Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови і Правила споживчого кредитування суд бере до уваги, оскільки такі Правила не підписані відповідачем. Разом з тим, слід зазначити, що всі істотні умови кредитного договору були узгоджені між сторонами у Договорі №463068-КС-002 та підписані боржником.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, оскільки за умовами договору, який відповідачем погоджено, розмір комісії, встановлений п.2.5 договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту становить 4 200 грн.

Відповідно до наданого розрахунку та довідки про стан заборгованості, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед кредитором ТОВ «Бізпозика» станом на 16.09.2024 року складає 70 635,15 грн., що складається з: 17 157,66 грн. - заборгованість за кредитом; 50 512,84 грн. - заборгованість по відсотках; 2 964,65 - заборгованість по комісії (а.с.19-24).

Зазначений розрахунок відповідачем не спростовано, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору.

Відтак, суд першої інстанції, встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань та неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором згідно з вимогами статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та, дослідивши розрахунок заборгованості і довідку про стан заборгованості, дійшов висновку про розмір такої заборгованості обґрунтований, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд вважає, що неналежне виконання грошових зобов`язань призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Доводи відповідача про порушення банком норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Тому приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити у повному обсязі та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізпозика» заборгованість за договором про надання кредиту у сумі 70 635,15 грн., що складається з: 17 157,66 грн. - заборгованість за кредитом; 50 512,84 грн. - заборгованість по відсотках; 2 964,65 - заборгованість по комісії.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 70 635,15 грн., стягнення судових витрат - задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальність "Бізнес Позика", , адреса: бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, м.Київ, заборгованість договором № 463068-КС-002 від 07.04.2023 року про надання кредиту у загальному розмірі 70 635 (сімдесят тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальність "Бізнес Позика", , адреса: бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, м.Київ, - витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 24.06.2025 року.

Суддя Пастернак І.А.