ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3553/24

Провадження № 22-ц/820/819/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Шепетівського підприємства теплових мереж до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року Шепетівське підприємство теплових мереж (далі Підприємство) звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з абонентського обслуговування.

Підприємство зазначило, що на підставі договору про надання комунальних послуг позивач надає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 послуги з теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі не оплачують ці послуги у розмірі та строки, встановлені договором і законом, у зв`язку з чим виникла заборгованість: за послуги з постачання теплової енергії за період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року у розмірі 122 503 грн 19 коп., за послуги з абонентського обслуговування за період з 1 жовтня 2020 року по 1 липня 2024 року у розмірі 1 592 грн 12 коп.

За таких обставин Підприємство просило суд:

стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на свою користь 122 503 грн 19 коп. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та 1 592 грн 12 коп. заборгованості за послуги з абонентського обслуговування;

стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Підприємства заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 71 420 грн 95 коп. та з абонентського обслуговування в розмірі 1 592 грн 12 коп., а всього 73 013 грн 07 коп.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Підприємства 593 грн 49 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Підприємства 593 грн 49 коп. судового збору.

Компенсовано Підприємству судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 593 грн 49 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції керувався тим, що відповідачі як співвласники квартири АДРЕСА_1 , не здійснювали плату за спожиті послуги з теплопостачання, внаслідок чого за період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року виникла вказана заборгованість. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не довели належними та допустимими доказами надання Підприємством у вказаний період комунальних послуг неналежної якості. Строк позовної давності за вимогами Підприємства не сплив, оскільки його було продовжено на строк дії карантину та воєнного стану.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Підприємство надавало відповідачам послуги з теплопостачання неналежної якості, внаслідок чого в квартирі не був забезпечений достатній температурний режим, а споживачі не можуть бути примушені оплачувати послуги, які вони не отримували. У справі відсутні достатні та достовірні докази, які беззаперечно свідчать про отримання відповідачами послуг з теплопостачання та виникнення у них заборгованості за цими послугами. До того ж, вони зробили в суді заяву про застосування позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Підприємство просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності по частки кожному.

Рішенням LXII (позачергової) сесії Шепетівської міської ради VII скликання №1 від 11 жовтня 2019 року Підприємство визначено виконавцем надання послуг з постачання теплової енергії у місті Шепетівці. Згідно з актом комісії з приймання цілісного майнового комплексу «Шепетівське підприємство теплових мереж», що є додатком №1 до вищевказаного рішення, комісія прийняла майно від Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівка Енергоінвест», об`єкти якого розташовані у місті Шепетівці, зокрема за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з внесенням змін до законодавства, що регулює порядок надання житлово-комунальних послуг, в т.ч. щодо вибору співвласниками багатоквартирного будинку моделі договірних відносин 6 жовтня 2021 року Підприємство на своєму офіційному сайті опублікувало повідомлення для споживачів про можливість ознайомлення з умовами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. У цьому повідомленні зазначено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Рішеннями виконавчого комітету Шепетівської міської ради №232 від 21 вересня 2020 року, №294 від 10 грудня 2020 року, №1 від 16 січня 2021 року, №85 від 18 березня 2021 року, №869 від 1 червня 2021 року, №229 від 22 липня 2021 року, №307 від 21 жовтня 2021 року, №368 від 11 листопада 2021 року, №307 від 21 жовтня 2022 року, №300 від 21 вересня 2023 року встановлені для Підприємства скориговані тарифи на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для різних категорій споживачів.

Наказами Підприємства №91 від 30 вересня 2020 року, №91 від 25 жовтня 2021 року, №111 від 23 грудня 2022 року, №112 від 12 грудня 2023 року встановлена плата за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами.

Відповідачі не здійснювали оплату спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 71 420 грн 95 коп., а за період з 1 жовтня 2020 року по 1 липня 2024 року заборгованість за послуги з абонентського обслуговування у розмірі 1 592 грн 12 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

За змістом статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу статі 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 1 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VІІІ) визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (стаття 5 Закону №2189-VІІІ).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як передбачено частиною першою статті 9 Закону №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частина шоста статті19 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання»).

Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема обов`язок здійснювати утримання майна.

Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи в забезпеченні належних умов проживання у житлових приміщеннях у порядку, встановленому законодавством.

Теплопостачання (централізовані опалення та постачання гарячої води) є одним із видів житлово-комунальних послуг, який забезпечує належне утримання та збереження нерухомого майна.

Споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги відповідно до умов укладеного договору. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг повинні виконуватися споживачами належним чином відповідно до умов укладеного договору чи вимог актів цивільного законодавства.

Споживач визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, якщо він не приступив до його виконання в установлені строки чи виконав це зобов`язання не в повному обсязі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що між сторонами укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії до квартира АДРЕСА_1 , у формі публічного договору приєднання.

Згідно з помісячними розрахунками нарахування та оплати за послуги (а.с. 25, 26) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не здійснювали належну оплату послуг з теплопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість: за послуги з постачання теплової енергії за період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року 71 420 грн 95 коп., за послуги з абонентського обслуговування за період з 1 жовтня 2020 року по 1 липня 2024 року 1 592 грн 12 коп.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі не виконали зобов`язання з оплати комунальних послуг, у зв`язку з чим з них на користь Підприємства слід стягнути солідарно вказану заборгованість.

Посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг і недоведеність Підприємством розміру цієї заборгованості не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про те, що в період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року Підприємство не надавало їм комунальні послуги належної якості є необґрунтованими. Ця обставина відповідачами не доведена.

При цьому суд першої інстанції правомірно керувався тим, що акти перевірки температурного режиму квартири відповідачів за 2012-2018 роки (а.с. 83-96) не підтверджують факт неотримання відповідачами послуг з теплопостачання за спірний період.

Твердження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про сплив позовної давності за вимогами Підприємства є безпідставними.

Підприємство просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року.

Оскільки за умовами договору про надання послуг з теплопостачання (а.с. 18-20) відповідачі мали виконувати зобов`язання з оплати комунальних послуг щомісячними платежами (не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом), то позовна давність за вимогами Підприємства про стягнення заборгованості повинна обчислюватися за кожним окремим платежем з моменту настання строку його погашення.

З 1 грудня 2019 року відповідачі не виконують належним чином зобов`язання з оплати комунальних послуг, а відтак з того часу у Підприємства виникло право на позов і почався перебіг загальної позовної давності за кожним із прострочених щомісячних платежів.

Підприємство пред`явило позов 7 серпня 2024 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зробили заяву про застосування позовної давності.

З огляду на те, що в силу пунктів 12, 19 розділу «Прикінцеві положення» ЦК України (у відповідній редакції) на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СOVID-19) (норма діє з 2 квітня 2020 року), та на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (норма діє з 17 березня 2022 року), строк позовної давності продовжено, то цей строк на час звернення Підприємства з позовом до суду не закінчився.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно присудив з відповідачів на користь Підприємства всю заборгованість за послугами з теплопостачання за період з 1 листопада 2019 року по 1 липня 2024 року.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права не заслуговують на увагу.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Цідик А.Ю.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 24