Суддя Бугера О. В.
Справа № 732/895/24
Провадження № 2/644/512/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Індустріальний районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

За участю:

секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

Представника позивача адвоката Замури Л.П.,

Представника Органу опіки та піклування Тупичівської сільської ради Авраменко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Індустріального районного суду м.Харкова в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, залишення дитини під опікою, 3-я особа Тупичівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в особі Служби у справах дітей, -

УСТАНОВИВ:

Позивачем, 20.05.2024 року, було подано до Городнянського районного суду Чернігівської області відповідний позов. Ухвалою від 11.06.2024 року справу передано до Індустріального районного суду м. Харкова, за підсудністю.

Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження м. Пярну, Естонія, мешканки АДРЕСА_1 , відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також, дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити під опікою та піклуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка відбувала покарання в місцях позбавлення волі за вбивство чоловіка ОСОБА_4 . У листопада 2017 року звільнена від відбуття покарання умовно-достроково. У зв`язку із невиконанням нею батьківських обов`язків, вона була позбавлена батьківських прав щодо нього та його сестри ОСОБА_5 ще в 2018 році. Його було залишено під опікою бабусі ОСОБА_6 , жительки смт.Холми, Кроюківського району, Чернігівської області. А сестру передали під опіку другій бабусі. ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_7 зазначений ОСОБА_8 , відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України. Але народивши ОСОБА_7 відповідачка належним чином нею не опікувалась, залишала на бабусю, ОСОБА_6 , а коли дитина досягла 1 річного віку вона почала зникати з дому на тривалий час, а в 2021 році взагалі виїхала в невідомому напрямку та залишила дитину з бабусею. ОСОБА_7 опікувалась бабуся та він, її старший брат, після де окупації території в жовтні 2022 року органами опіки було виявлено ОСОБА_7 , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, рішенням органу опіки було надано ОСОБА_7 статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено його опікуном. Він був мобілізований, але йому відмовляли в демобілізації оскільки мати дитини не позбавлена батьківських прав. Він звернувся до органу опіки та піклування з приводу надання відповідного висновку. ОСОБА_2 тривалий час не виконувала батьківських обов`язків щодо доньки, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання участі та підтримки вирішує саме він. Сестра перебуває на його повному утриманні. Вважав, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підстави для позбавлення її батьківських прав, оскільки всі викладені факти можна розцінювати, кожен окремо, так і в сукупності, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, зазначав, що ОСОБА_7 його сестра по матері, майже з народження мешкає з ним і бабусею, до початку війни мати залишила ОСОБА_7 та поїхала до м. Харкова, після деокупації вона пару разів приїздила до них, але лише набирала харчів та їхала, він є опікуном ОСОБА_7 на підставі рішення органу опіки та піклування, рішення щодо опіки саме ним було прийнято з урахуванням віку та стану здоров`я бабусі, яка була і його опікуном, наразі вона допомагає йому доглядати сестру, він працює в місті, на вихіднівін вдова в сестрою, а протягом тижня у разі потреби може приїхати.

Представник позивача вимоги позову підтримала суду пояснила, що рішення про позбавлення батьківських прав буде саме в інтересах дитини, зазначала, що відповідачка не цікавиться долею своєї доньки, залишила її з літньою бабусею та старшим сином, щодо якого була раніше позбавлена батьківських прав. Звертала увагу на те, що після відкриття провадження у справі відповідачка приїжджала до села, але при цьому вона лише налякала малолітню доньку своїми намірами її нібито забрати, сварилась із бабусею, заходів для відновлення довіри з дитиною, поновлення своїх прав не вживала. Вважала, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде сприяти реалізації прав малолітньої дитини та її довіритель в повній мірі забезпечує реалізацію прав дитини, він забезпечує дитину матеріально, приймає участь у навчанні, вихованні. Також, просила врахувати, що наразі її довіритель не є діючим військовослужбовцем, він демобілізований, оскільки є опікуном малолітньої відповідно до рішення органу опіки та піклування, працює в м. Чернігів, протягом робочого тижня перебуває в місті, а на вихідні приїжджає до села, де фактично проживає дитина з їх бабусею, у разі потреби може приїхати терміново.

Відповідачка ОСОБА_2 копію позовної заяви з додатками отримала, була присутня в підготовчому засіданні 24.09.2024 року, надавався час за її клопотанням для подачі відзиву, але враховуючи її неявку в підготовче засідання, 04.11.2024 року було призначено дату судового розгляду. В судовому засіданні була присутня лише один раз, 29.01.2025 року, пояснювала, що позов вона не визнає, наразі не працює, проживає в місті Харкові, у неї народилась ще одна дитина, батько дитини загинув, вона мешкає із свекрухою, вирішує питання про окреме житло, має намір забрати ОСОБА_7 . Також, пояснювала, що вона дійсно залишила доньку у матері, для того щоб в Харкові вирішити питання з житлом, мати їй допомагала, але потім почалась війна , село було в окупації, вона не могла приїхати, після деокупації вона телефонувала матері, мала намір забрати доньку, але ОСОБА_9 був під обстрілами, в жовтні 2022 року дізналась про опікунство старшого сина, приїжджала до органу опіки, їй давали перелік документів, які потрібно зібрати та надати для повернення доньки, але зібрати не встигла, народилась ще одна дитина, загинув чоловік, вона не мала можливості приїхати провідати доньку, але була на зв`язку. За клопотанням відповідачки надавався час для звернення за отриманням правової допомоги, написання відзиву, вирішення питання миром, але в подальшому до суду відповідачка не з`являлась, відзиву на позовну заяву не подавала, враховуючи що неявка відповідачки відбулась з неповажних причин, суд розглядає справу за її відсутності.

Представником 3-ї особи Органу опіки та піклування Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_10 , в судовому засіданні вимоги позову підтримані, суду пояснила, що питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки було предметом ретельного дослідження. Відповідачка характеризується з негативної сторони, дитина ОСОБА_7 проживає із бабусею та її старшим братом, якими створені всі належні умови для проживання, утримання, опіки, стосунки в родині теплі. Про ОСОБА_7 служба дізналась від бабусі, яка повідомила, що у дитини немає документів, та мати дитини залишила її на бабусю. ОСОБА_7 було взято на облік, як дитину позбавлену батьківського піклування, служба сприяла для виготовлення дублікату свідоцтва про народження, та в листопаді 2022 року було прийнято рішення про передачу дитини під опіку саме брата, оскільки бабуся за віком та станом здоров`я не буде мати змоги в повному обсязі виконувати обов`язки опікуна. Відповідачка приїжджала до органу опіки, влаштовувала скандал, але з нею проведено було бесіду, роз`яснено їй порядок повернення дитини, надано перелік документів які потрібно надати до служби, тобто в 2022 році питання про позбавлення її батьківських прав не ініціювалось. В 2025 році до неї зверталась бабуся, просила допомоги, повідомляла, що їй телефонувала донька ОСОБА_11 , яка казала, що забере ОСОБА_7 , дитина була налякана, плакала, ховалась та не бажала бачити відповідачку, бо вона фактично не знає свою біологічну мати, але все обмежилось лише телефонним дзвінком із претензіями, до служби відповідачка не приходила, до дитини також. Наразі, їй відомо, що відповідачка приїхала на Пасху до сусіднього села та там і залишилась, проводить своє дозвілля на власний розсуд. Окрім того, представник зазначала, що із поданням про призначення позивача опікуном до суду в рамках цієї справи вони не звертались, опіка встановлена відповідно до їх рішення та визнано доцільним призначення опікуном саме позивача.

Враховуючи думку позивача та представника позивача, представника Органу опіки та піклування, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки, яка належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала.

Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У відповідності зі ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. Дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , у м. Харкові, батьками дитини є ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, від 19.10.2022 року за №98, надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі акту про виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, переміщеної з територій, як розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або батьки перебувають на територіях, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) тимчасово окупованій території від 06.10.2022 року, батько дитини, записаний відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, від 19.10.2022 року за №100, призначено ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Надати йому право вирішувати всі питання що стосуються захисту прав та інтересів дитини згідно до чинного законодавства. Дане рішення є діючим.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 , відповідно до заочного рішення Крюківського районного суду Чернігівської області від 08.05.2018 року, є сином відповідачки ОСОБА_2 , яка був позбавлена батьківських прав щодо нього, також встановлено, що позивач був звільнений з військової служби у запас, з урахуванням призначення його опікуном, про що свідчить відповідна копія дослідженого рапорту.

Відповідно до довідки про склад сім`ї за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 . Відповідно до досліджного акту обстеження умов проживання стос унки у родині добрі, дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необіхним для навчання, виховання та розвитку.

Відповідачка ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до вироку Крюківського районного суду Чернігівської області від 25.10.2011 року була засуджена за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Є зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , але за вкаказою адресою не проживає, має ще одну дитину ОСОБА_13 , 2023 року народження.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Із заявою про надання висновку ОСОБА_1 17.05.2024 року звернувся до органу опіки та піклування.

Відповідно до наданого суду рішення Виконавчого комітету Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, від 14.06.2024 року за №320, було затверджено висновок органу опіки та піклування Тупичівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 .. Із наданого суду висновку №02-20/691 від 20.06.2024 року, вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харків, де залишалась проживати після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі. До грудня 2021 року ОСОБА_7 мешкала разом із матір`ю ОСОБА_2 в місті Харків, після дня народження дитини ОСОБА_2 приїхала до с. Великий Листвен, побула там три дні, залишила дитину та виїхала до м. Харків, причина від якої залишила дитину, ОСОБА_7 виповнилось 3 роки та виплати на дитину припинились. Вихованням дитини з цього часу займається її брат ОСОБА_15 та бабуся ОСОБА_12 мати за весь період проживання дівчинки у селі приїжджала лише два рази і для того, щоб набрати продуктів та отримати грошей у матері. Софії лише обіцяла, що привезе багато гостинців, іграшок і забере з собою. Але обіцянки не виконала. Бабуся була вимушена звернутись до Служби у справах дітей Тупичівської сільської ради через те, що дитина залишилась без батьківського піклування та і без документів. Документи були відновлені за допомогою служби, ОСОБА_7 надано відповідний статус, призначено опікуна. Мати свідомо н займається вихованням своєї доньки, проживає у місті Харків з черговим співмешканцем, адресу проживання змінювала неодноразово, паспорт у неї був загублений, народила вже четверту дитину. В 2023 році зверталась відповідач особисто до служби у справах дітей за інформацією щодо повернення дитини, телефонувала з цього приводу, їй надавались роз`яснення щодо переліку документів, що повинні бути зібрані та надані, але нічого до служби не надавалось, висновків відповідачка для себе не зробила.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком, він наданий після ретельного дослідження всіх обставин справи та є обґрунтованим, таким що прийнятий в інтересах малолітньої дитини.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 6 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 (провадження № 61-7357св21), постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

Суд враховує, що відповідачка починаючи з кінця 2021 року мешкає від дитини окремо, будь-якої допомоги не надає, даних про конфлікти, перешкоди у спілкуванні, про які зазначала відповідачка в ході розгляду справи не встановлено, та відповідачкою таких доказів суду не надавалось, позивачем не змінювалось місце проживання, номери зв`язку, але саме мати ініціативи зустрітись з дитиною, забрати її до себе не проявляла, протягом тривалого часу фактично відсутня в житті дівчинки, матеріальне забезпечення дитини повністю покладається на позивача. Тому суд виходить виключно із інтересів дитини.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21) відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що враховуючи пасивну поведінку матері дитини, відсутність будь-якої участі в житті дитини, вимоги позову підлягають задоволенню, таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Що стосується вимог позивача про залишення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під опікою та піклуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до вимог ч.2 ст. 56 ЦК України права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 60 ЦК України можна дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.В даному випадку подання до суду не надходило.

Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою. Рішенням органу опіки та піклування опіка встановлена, рішення є діючим, опікуном призначений саме позивач.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.56, 58, 60, 61 ЦК України, ст.ст. 6, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 12, 81, 95, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовну заяву у частині залишення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під опікою та піклування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , сплачений ним судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійки.

Повний текст рішення виготовлений та проголошений 12.06.2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера