Справа № 194/1398/24
Номер провадження № 2/194/114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Рижкової Анни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Рижкова А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 27 березня 2024 року о 12-30 год. в м. Тернівка по вул. Курській, керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 по другорядній дорозі, на перехресті Маяковського, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керування ОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 16.11, 16.12 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 травня 2024 року по справі № 194/766/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідача є поліс № 217319469 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України». 28.06.2024 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» перерахувало позивачу в рахунок страхового відшкодування суму у розмірі 147775,45 грн. З метою встановлення заподіяних збитків позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, та згідно звіту вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 795471,28 грн., тоді як вартість відновлювального ремонту його автомобіля з урахуванням зносу становить 408712,77 грн. Отже відповідач повинен йому сплатити різницю між виплаченою страховою виплатою та фактичними матеріальними збитками, а це 408712,77-147775,45=260937,32 грн. Окрім того, позивачем понесенні витрати на проведення оцінки пошкодженого автомобіля, яка становить 4500 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача різницю між страховим відшкодуванням та фактичними матеріальними збитками у розмірі 260937,32 грн., витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця у розмірі 4500,00 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2609,40 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не подавав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази,приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850,00 грн. Також, постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 , 27.03.2024 року 12-30 год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі вул. Курська в м. Тернівка, на перехресті з вул. Маяковського не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 16.11, 16.12 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

У звіті про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 56-04.24 від 01 травня 2024, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 складає 795471,28 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 з урахуванням зносу складає 408712,77 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 до ДТП складає 407758,56 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 40758,56 грн.

У звіті про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 36114 від 25 квітня 2024, проведеного на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 складає 806303,87 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 до ДТП складає 341153,00 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 341153,00 грн.

З листа ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», наданого стороною позивача, вбачається, що розрахунок виплаченого страхового відшкодування у страховій виплаті №177233/1, зареєстрований за фактом страхового випадку, який стався 27.03.2024 р у м. Тернівка, внаслідок якого було пошкоджено автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 , виконано наступним чином 341153 вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 до ДТП, 190177,55 грн. - вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП, 3200 грн франшиза. Отже, 77,55-3200=147775,45 грн.

Стороною позивача визнається факт сплати страховою компанією за фактом страхового випадку, який стався 27.03.2024 р у м. Тернівка, внаслідок якого було пошкоджено автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 страхової суми у розмірі 147775,45 грн.

Сторона позивача не оспорювала звіт №36114 від 25 квітня 2024 року та розмір страхової виплати ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у розмірі 147775,45 грн..

Відповідно до полісу ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» №217319469 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником є ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб ЗАЗ 110307днз НОМЕР_4 , поліс діяв з 12 жовтня 2023 року по 11 жовтня 2024 року. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн., розмір франшизи - 3200,00 грн.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами.

З урахуванням позовних вимог які заявлені позивачем суд вважає, що до даних правовідносин застосовуються спеціальні норми Закону ст.ст. 1187,1188 ЦК України.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статті 9, 2231, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

За змістом пунктів 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 1.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як установлено судом, з вини відповідача ОСОБА_2 який, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль був пошкоджений.

Таким чином, внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки з вини ОСОБА_2 було завдано майнової шкоди ОСОБА_1 .

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована. На підставі чого, ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», відшкодувала позивачу страхове відшкодування у страховій виплаті №177233/1, зареєстроване за фактом страхового випадку, який стався 27.03.2024 р у м. Тернівка, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 , 147775,45 грн., наступним чином 341153 вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 до ДТП, 190177,55 грн. - вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП, 3200 грн франшиза. Отже, 77,55-3200=147775,45 грн.

З наданого позивачем звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 56-04.24 від 01 травня 2024, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 складає 795471,28 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 з урахуванням зносу складає 408712,77 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 до ДТП складає 407758,56 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 40758,56 грн.

А також з наданого позивачем звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 36114 від 25 квітня 2024, проведеного на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 складає 806303,87 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 до ДТП складає 341153,00 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 341153,00 грн.

Судом враховується, що стороною позивача не надано суду вартості транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП.

Однак, вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП зазначена у листі страхової компанії, яка становить 190177,55 грн.

Сторона позивача брала участь у розгляд справи, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, та не була позбавлена можливості заявити клопотання про проведення судової експертизи транспортного засобу Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 щодо різниці між звітами № 36114 від 25 квітня 2024 року, наданим на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 та № 56-04.24 від 01 травня 2024 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 у вартості збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, а також вартості транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП.

Отже, судом приймаються до уваги те, що є суперечності між звітами № 36114 від 25 квітня 2024 року, наданим на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 та № 56-04.24 від 01 травня 2024 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 у вартості збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки.

Отже, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля у звіті № 36114 від 25 квітня 2024 року, наданим на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП.

Також, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля у тому числі і з урахуванням зносу у звіті № 56-04.24 від 01 травня 2024 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП.

Згідно з пунктом 30.1.статті 30 Закону № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону №1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Таким чином, ремонт автомобіля марки Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 , згідно з даними обох звітів № 36114 від 25 квітня 2024 року та № 56-04.24 від 01 травня 2024 року, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Такі ж правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 року у справі №125/1215/20.

Однак, як вбачається з позовних вимог позивач не передав транспортний засіб Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ні страховій компанії ні відповідачу, також суду не надав доказів відмови від отримання зазначеного пошкодженого транспорту ні страховою компанією ні відповідачем. А навпаки просить стягнути вартість заподіяних збитків для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Також, судом враховується, що позивачем не надано суду доказів, які підтверджують вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП, з урахуванням того, що позивач не визнає звіт проведений страховою компанією, оскільки страхова виплата здійснена у межах розміру страхової суми (160000).

Відтак суд позбавлений можливості самостійно визначити вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 після ДТП, а також визначити вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки.

Отже, суд позбавлений можливості самостійно визначити різницю між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і ринковою вартістю автомобіля, яка визначена експертом станом після ДТП.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що звіт № 56-04.24 від 01 травня 2024 року не є належним доказом, так як не підтверджує матеріальний збиток, який спричинений відповідачу внаслідок пошкодження автомобіля.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаних норм матеріального права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, який міститься у постанові від 11.12.2019 року по справі №522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 753/21177/16-ц зазначено, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, оскільки звіт № 56-04.24 від 01 травня 2024 року, не є належним доказом, тому суд не стягує і витрати пов`язані з проведенням звіту № 56-04.24 від 01 травня 2024 року у розмірі 4500 грн.

На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача різниці між страховим відшкодуванням та фактичними матеріальними збитками необхідними для відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 260937,32 грн., оскільки підлягає стягненню різниця між страховою виплатою та різницею між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і ринковою вартістю автомобіля, яка визначена експертом станом після ДТП, а не різниця між страховим відшкодуванням та фактичними матеріальними збитками необхідними для відновлювального ремонту автомобіля, а суд позбавлений самостійно визначити цю різницю, так як суду не надано необхідних доказів для проведення даного розрахунку.

Таким чином, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, розглядаючи позовні вимоги в їх межах, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму франшизи у розмірі 3200 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволених вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 32,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача адвоката Рижкової Анни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , франшизу у розмірі 3200 грн.

В іншій частині позовних вимог представника позивача адвоката Рижкової Анни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір у сумі 32,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складений 06 червня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін