Справа № 385/577/25
Провадження № 2/385/278/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2025 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хмельовської І.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Волошина М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Гайвороні Кіровоградської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кисличенко П.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 07.02.2024 року о 16 годині 15 хвилин в м. Гайворон по вул.Небесної Сотні сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗA3 110207, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія - ОСОБА_2 та автомобіля «GEELY MR-7151A», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить та перебував під керуванням водія - ОСОБА_1 .

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2024 року - ОСОБА_2 визнано винуватцем у вчиненні адміністративного правопорушення в результаті якого сталася дана ДТП та як наслідок пошкодження автомобілів.

Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлюваного ремонту (вартість виконаних робіт та вартість встановлених запчастин) автомобіля «GEELY MR-7151A», д.н.з. НОМЕР_2 складає 62 100 (шістдесят дві тисячі сто) гривень 00 копійка.

Оскільки на момент ДТП ОСОБА_2 не був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також не був звільнений від обов`язку забезпечити відповідальність на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована у встановленому законом порядку (відсутній поліс автоцивілки), ОСОБА_1 звернулась з заявою до МТСБУ як потерпіла в аварії ДТП для отримання регламентної виплати.

Згідно виписки з рахунку Позивачки від 24.02.2025 року, МТСБУ виплатило потерпілій в ДТП ОСОБА_1 суму відшкодування у розмірі 51 992 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 48 копійок.

На проведення Звіту ОСОБА_1 витратила 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Сума виплаченого позивачці страхового відшкодування є недостатньою для відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у повному обсязі.

Таким чином загальний розмір спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди та додаткових витрат дорівнює 62 100 (шістдесят дві тисячі сто) гривень 00 копійка.

Для повного відшкодування завданої шкоди ОСОБА_2 повинне сплатити ОСОБА_1 -14107,52 грн.

07 лютого 2024 року ОСОБА_2 , вчинив правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не впоравшись із керуванням зробив наїзд на щойно припаркований автомобіль ОСОБА_1 .

Позивачка приїхала додому та припаркувала автомобіль біля свого дому, вийшла з нього та зачинила двері і в цей час на її автомобіль наїхав автомобіль ЗАЗ під керуванням відповідача. В момент зіткнення ОСОБА_1 була неподалік від транспортного засобу та вона злякалась за своє життя, оскільки вона була впевнена, що автомобіль, нанесе шкоду її життю та здоров`ю

Аналізуючи свій стан після вчиненого ДТП, окрім душевних страждань відносно свого здоров`я, вона відчула пригнічення, від того, що вона довгий час не зможе користуватись своїм транспортним засобом. Час, який вона проводила із сім`єю - наразі витрачається на ремонт та отримання коштів на відновлення авто; співпрацю із страховою; та щодо свого правового захисту.

Варто також зазначити, з 10.01.2012 року ОСОБА_1 сама виховує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пошкодження транспортного засобу автомобіля Позивачки «GEELY MR-7151A» порушило влаштований життєвий ритм сім`ї. Виникли додаткові витрати на довезення дитини до школи, до гуртків, на вирішення побутових потреб, які є обов`язковими у виконанні Позивачкою батьківських обов`язків.

Такими діями Відповідач завдав Позивачці моральної шкоди, яка полягає у душевному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю, та в зв`язку з пошкодженням її майна - її автомобіля. Щоденні думки про події вчиненого ОСОБА_2 ДТП, важкість виконання трудових та повсякденних обов`язків через протиправні дії Відповідача та як наслідок пошкодження майна Позивача, постійні душевні переживання про те, що невчасно вийшовши з авто ОСОБА_1 могла отримати і травки фізичного характеру із-за наїзду на її припарковане авто, відірваність від соціального життя, безсоння, пригнічений емоційний стан.

Позивачка вважає, що наявні всі правові підстави для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 40000 грн.

Просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 10107 гривень 52 копійки матеріальної шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою; 4000 гривень додаткових витрат понесених для визначення розміру відновлюваного ремонту; 40000 гривень розміру спричиненої моральної шкоди; 40000 гривень 00 копійок витрат на послуги правового характеру.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2025 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у ньому.

Відповідач та представник відповідача, адвокат Волошин М.Г., в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач ОСОБА_2 вказав, що в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. Представник відповідача вказав, що вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу не обґрунтовані. Вина відповідача у ДТП відсутня, експертиза проводилась без участі відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень позивача, відповідача, представника відповідача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Гайворонського районного суд Кіровоградської області від 16.12.2024 року, справа №385/1820/24 - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ОСОБА_4 притягнуто до відповідальності, за те що він 07.12.2024 о 19:15 в м Гайворон по вул. Небесної Сотні керуючи автомобілем ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний не стежив за дорожньою обстановкою не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху недотримався безпечної дистанції не впевнившись в безпечності скоїв зіткнення із стоячим автомобілем Geely МR-7151A номерний знак НОМЕР_3 який належить ОСОБА_1 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1, 2.3, 12.1, 13.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.11-12, 10).

Згідно Звіту №SOS_-42 Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного ОСОБА_5 , дата складання звіту 04.02.2025 року - вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Geelly MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 59064,51 грн (а.с.13-31).

Згідно копії Платіжної інструкції 2.101208929.1 - ОСОБА_1 перерахувала ФОП ОСОБА_6 4000 грн. Призначення платежу: Проведення авто товарознавчого дослідження і визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Geelly MR-7151A номер НОМЕР_2 (а.с.32).

Згідно виписки по рахунку - 24.02.2025 року відбулось надходження виплати по справі №111675 згідно наказу у сумі 51992,48 грн (а.с.33).

Згідно платіжної інструкції №@2PL211963 - ФОП ОСОБА_7 отримав 40500 грн. Призначення платежу: Надходження від інших видів послуг через касу 28 березня 2025 Оплата за дог. 233/2024 від 15012.2024 р. ч/з ОСОБА_7 (а.с.31).

Щодо відшкодування майнової шкоди

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент скоєння ДТП 07.12.2024 року регулювались Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Крім того, згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП та вина відповідача.

Позивач вказує, що отримав від МТСБУ суми страхового відшкодування у розмірі 51992,48 грн., що не заперечується відповідачем.

Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Автомобіль ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , на час скоєння ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, про що в судовому засіданні вказав відповідач ОСОБА_2 .

У відповідності з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУвідшкодувало позивачу завданні збитки внаслідок ДТП у розмірі 51992,48.

Згідно Звіту №SOS-42 Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного ОСОБА_5 , дата складання звіту 04.02.2025 року - вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Geelly MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 59064,51 грн (а.с.13-31).

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу ремонтну калькуляцію № 111675 від 07.12.2024 року наданою позивачем (а.с.20 на звороті)

Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 7072,03 грн із розрахунку: 59064,51 грн (вартість відновлювального ремонту) - 51992,48 грн. (виплата МТСБ).

Позивач поніс витрати за проведення Звіту №SOS_-42 Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного ОСОБА_5 , у розмірі 4000 гривень, що також підлягає стягненню з відповідача.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача під час керування автомобілем та шкодою нанесеною автомобілю позивача, в зв`язку з чим, наявні правові підстави для відшкодування останній завдану моральну шкоду.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилалась на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, остання була позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, час, який вона проводила з сімє`ю - наразі витрачається на ремонт та отримання коштів на відновлення авто. Моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю та у зв`язку з пошкодженням її майна.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Враховуючи докази надані позивачем, вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути 8500,00 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу неправомірними діями відповідача.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді представник ОСОБА_1 - адвокат Кисличенко П.В. надав: платіжну інструкцію №@2PL211963 - ФОП ОСОБА_7 отримав 40500 грн. Призначення платежу: Надходження від інших видів послуг через касу 28 березня 2025 оплата за дог. 233/2024 від 15012.2024 р. ч/з ОСОБА_7 (а.с.31).

Платіжна інструкція №@2PL211963 сама по собі не вказує, що саме позивач ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом судом даної цивільної справи.

Інших доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогуні позивачем ні представником позивача суду надано не було.

Отже, з огляду на вищенаведені положення процесуального законодавства вимога позивача про стягнення витрат з відповідача за послуги правового характеру у розмірі 40000 грн. не підлягає задоволенню.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позов ОСОБА_1 задоволено частково, а тому з відповідача слід стягнути витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1104,83 грн. (847,45 грн за часткове задоволення позову майнового характеру (1211,2*70%) + 257,38 грн. (1211,2*21%) часткове задоволення позову про стягнення моральної шкоди).

Керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 7072,03 грн. матеріальної шкоди, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 4000 грн. додаткових витрат понесених для визначення розміру відновлювального ремонту.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 8500 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1104,93 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. ГРИШАК

Дата документу 20.06.2025