Справа № 354/1919/24
Провадження № 22-ц/4808/812/25
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на рішення Яремчанського міського суду від 28 березня 2025 року під головуванням судді Єрмак Н.В. у м. Яремче,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що 19.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 937768122 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Після вчинених дій відповідача, 19.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн на його банківську карту що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

Між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2019 року укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № № 937768122 від 19.01.2021.

Між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладено договір факторингу №05/0820-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 937768122 від 19.01.2021.

Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 20.08.2024 уклали договір факторингу відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №937768122 від 19.01.2021.

Свої зобов`язання відповідач перед позичальником не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором кредиту у розмірі 87197,00 грн, з яких 22 000 грн заборгованість по кредиту, 65 197 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Просило стягнути заборгованість за кредитним договором № 937768122 від 19.01.2021 в розмірі 87 197,00 грн.

Рішенням Яремчанського міського суду від 28 березня 2025 року задоволено частково позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 937768122 від 19.01.2021 у розмірі 23 716 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 22 000 грн та заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 1 716 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 658,89 грн сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 1632 грн.

У апеляційній скарзі представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Суд першої інстанції не врахував, що згідно пункту 4.2. кредитного договору строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в п. 1.3. та п. 1.7. цього договору.

Тобто, суд не взяв до уваги положень договору, які регулюють весь порядок нарахування відсотків, а також взаємні права та обов`язки сторін при невиконанні або неналежному виконанні зобов`язань.

Вказує, що на дату закінчення 30-денного строку кредиту і на цей час відповідач не сплатив заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 4.2., 1.3., 1.7. цього договору автопролонгація на 90 календарних днів.

Підписавши договір, позичальник погодився на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів, що з врахуванням принципу свободи договору, визначеного ст.ст. 6, 627 ЦК України спростовує висновки суду про ненадання згоди позичальницею на автопролонгацію договору.

Таким чином, висновки суду першої інстанції на те, що позивачем не надано доказів того, що мало місце продовження строку кредитування відповідно до умов кредитного договору № 937768122 від 19.01.2021 та необґрунтовано нарахування відсотків після закінчення строку кредитування є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».

Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум.

Тому, нарахування процентів здійснено у повній відповідності до умов кредитного договору. Відповідач до укладення договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами ОСОБА_1 підтвердив шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Просить рішення суду першої інстанції в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, зокрема тілом кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача за тілом кредиту наявна заборгованість в розмірі 22 000 грн, розмір якої відповідачем не спростовано і її обґрунтовано стягнуто на користь позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення 1 716 грн нарахованих процентів, суд першої інстанції зазначив, що такі нараховані в межах 30 денного строку кредитування, а інша сума поза цим строком.

Однак, апеляційний суд не погоджується з доводами суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками поза і зазначає таке.

У матеріалах справи міститься кредитний договір № 937768122 від 19.01.2021, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 13-15). Зокрема, ОСОБА_1 , за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

Відповідно до договору сторони погодили наступні умови кредитування:

Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 19.01.2021 перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн. на банківську карту відповідача (а.с. 33), в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с 36).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2019 уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с 42).

Між клієнтом та фактором 31.12.2020 укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а.с 43).

В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

Сторони договору факторингу 31.12.2021 уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року(а.с 48).

При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Сторони договору факторингу 31.12.2022 уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с 49).

При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Сторони договору факторингу 31.12.2023 уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с 50).

Тобто, право вимоги за кредитним № 937768122 від 19.01.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 130.

Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс 05.08.2020» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (а.с. 53-59)..

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 20.08.2024 уклали договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с. 62).

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд першої інстанції правильно констатував, що 19.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №937768122 про надання кредиту, за умовами якого відповідачу надано 22 000 грн, згідно з п. 1.2. строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником («Дисконтний період»).

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що згідно строк кредитування може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.7., 1.7.1., 4.3. кредитного договору.

Згідно із п. 1.3. сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку дисконтного періоду можливе до закінчення дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору, строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою:

Z = 30 - (Х - Y), де:

Z - кількість днів, на які продовжується дисконтний період;

Х - поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень дисконтного періоду;

Y - дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця).

При цьому сторони узгоджують що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період дорівнює 30 днів.

Згідно із п. 1.4. кредитного договору № 937768122 від 19.01.2021 за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

п.п. 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 94,90 дев`яносто чотири цілих дев`ять десятих процентів річних, що становить 0,26 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;

п.1.4.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 (триста десять цілих двадцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,85 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця (далі - «Програма»), які розміщені на сайті кредитодавця за посиланням https://moneyveo.ua/uk/promoactionnews/programma-lojalnosti/. Станом на дату укладення цього договору позичальнику присвоєний 6 рівень лояльності, що не може бути змінено (переглянуто) до моменту повного виконання цього договору;

п. 1.4.3. у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.

Так, сторони погодили, що встановлений у п. 1.7. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

п. 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

п. 1.7.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Згідно з п.1.8 проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником.

Відповідно до п. 4.2. строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п.1.2 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п.1.3. та п. 1.7. договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій договору діють до повного їх виконання.

Відповідно до п. 4.3. сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач не заперечував, що на дату закінчення 30-денного строку кредиту і на цей час він не сплатив заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначених пунктами 1.7., 1.7.1., 4.3.

Підписавши договір, позичальник погодився на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо продовження строку кредитування.

Умови договору, визначені в ньому є чіткими та однозначними.

Отже в період з 19.01.2021 по 18.02.2021 нарахування за відсотками здійснювались за дисконтною процентною ставкою 0,26%, що визначено пунктом 1.4.1. договору.

З 21.02.2021 процентна ставка збільшилась відповідно до п.1.4.2, і відповідач продовжив дисконтний період, шляхом внесення всіх фактично нарахованих відсотків за період визначений в п.1.2. кредитного договору у розмірі 2 277,00 грн.

Зробивши часткову оплату, відповідач вчинив дії щодо визнання договору та відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Отже, в період з 21.02.2021 по 20.03.2021 відсотки нараховувались за індивідуальною процентною ставкою, тобто 0,85% що визначено пунктом 1.4.2.

Відповідач заборгованість за кредитом не сплатив, тому відбулось перерахування заборгованості відповідно до п.1.4.3. та нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою 2,30%. в день, що визначено пунктом 1.7.2. договору.

Відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача за кредитним договором № 937768122 від 19.01.2021 заборгованість за відсотками в повному розмірі. Позивач просив суд стягнути на його користь 65 197 грн заборгованості за відсотками, а судом стягнуто лише 1 716 грн, тому задоволенню підлягає решта суми нарахованих відсотків у розмірі 63 481 грн (65 197грн 1 716 грн).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції в частині відмови в стягненні процентів постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК Українислід у повному обсязі змінити розподіл судових витрат у цій справі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 633,60 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що в загальному складає 6 056грн судового збору.

Відповідно до ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у цій справі згідно з договором про надання правової допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024 ТОВ «Юніт Капітал» надавалася адвокатським бюро «Тараненко та партнери», адвокатом Тараненко А.І., свідоцтво № 4956 від 24.04.2012 року. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 26.08.2024 року загальна вартість наданих послуг адвокатського бюро за правову допомогу у суді першої інстанції складає 6 000 грн. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 24.04.2025 року загальна вартість наданих послуг адвокатського бюро за правову допомогу у суді апеляційної інстанції складає 6 000 грн.

З огляду на подані представником ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» процесуальні документи, доказове наповнення матеріалів справи та їх обсяг, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, затрачений час, апеляційний суд вважає, що обґрунтованими є витрати на правничу допомогу в суді першої і апеляційної інстанцій у розмірі 7000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити частково.

Рішення Яремчанського міського суду від 28 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 та користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості за відсотками та щодо розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )та користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4 А, офіс 10, ) заборгованість за несплаченими відсотками в розмірі 63 481 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 6 056грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій та 7 000 грн витрат на професійно правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції у частині яка не оскаржується залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 04 червня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В.Пнівчук О.О. Томин