КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/9021/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року ухвалене під головуванням судді Головко Ю.Г. у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку, у якому просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку, яка становить 273 397,50 грн, та складається з: 137 791,90 грн - розмір невиплаченої заробітної плати, 135 605,60 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період затримки розрахунку; а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 % від стягнутої заборгованості по невиплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 54 679,50 грн, судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

В обґрунтування доводів позовної заяви вказано, що позивач була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з посади керуючої магазином Департаменту роздрібної торгівлі, філії 1. Їй було видано копію наказу про звільнення, проте, розрахунковий листок або довідку про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, ні в день звільнення, а ні згодом, на її вимогу, відповідачем не надано.

На підставі викладеного, позивач була вимушена звернутися до суду для врегулювання спірного питання у судовому порядку та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку - задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в розмірі 110 216,38 грн. Стягнуто з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 22 043,28 грн. Стягнуто з ТОВ «ДІЄСА» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду керівник ТОВ «ДІЄСА» - Вітинська В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «ДІЄСА» на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, в іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач вважає безпідставним стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача в розмірі 22 043, 28 грн, з огляду на наступне.

До матеріалів справи не було долучено копії Договору про надання правничої допомоги, тому неможливо встановити обсяг та вартість узгодженого обсягу послуг, також не вказано вартість години роботи адвоката та кількість годин витрачених на підготовку документів та участь у судових засіданнях.

Звертає увагу суду, що складність даної справи по своїй суті є низькою, оскільки справи про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку є простими.

09 квітня 2025 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - Фещенка І.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією Договору про надання правової допомоги № 17052024 від 17 травня 2024 року та Додатковою угодою №1 від 17 травня 2024 року до вищевказаного Договору про надання правової допомоги. Враховуючи складання і підписання адвокатом Фещенко І.С. всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, в даній конкретній справі витрати позивача на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини третьої статті 137 ЦПК України, позивач звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг тa часу витраченого представником позивача - Фещенком І.С., отже, є визначеним.

19 червня 2025 року від представника ТОВ «Дієса» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

20 червня 2025 року від представника ОСОБА_1 - Фещенка І.С. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу посилався на те, що з матеріалів справи вбачається, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 17052024 від 17 квітня 2024 року; додатковою угодою №1. Тому, у зв?язку із частковим задоволенням позову, судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 22043,28 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, й після судових дебатів, але виключно за наявності сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Зазначене узгоджується з положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Так, з матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв Фещенко І.С., що підтверджується копією ордеру серії АА №1445803 від 23 травня 2024 року, а також копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000862 від 24 лютого 2020 року, які були долучено до позовної заяви (а.с.13, 14, т.1).

Разом із позовною заявою, представник позивача надав копію Договору №17052024 про надання правничої (правової) допомоги від 17 травня 2024 року, укладений між АО «Фещенко та партнери» та ОСОБА_1 , п. п. 3.1. вищевказаного договору передбачено, що за правничу допомогу клієнт може сплачувати АО гонорар, що узгоджується окремо (а.с.36, т.1).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 від 17 травня 2024 року до Договору №17052024 про надання правничої (правової) допомоги від 17 травня 2024 року (а.с. 37, т.1) сторони погодили, що для представництва інтересів клієнта у судах першої інстанції щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, АО зобов`язується надати правничу допомогу клієнту в такому вигляді та обсязі: ознайомлення та аналіз обставин і матеріалів справи, наданих клієнтом; формування та визначення правової позиції; представлення інтересів клієнта у судах першої інстанції; подання клопотань, відповідей, заперечень по справі, а у разі необхідності, представлення інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції.

Згідно п. 2 сторони погодили, що за надання правничої допомоги в обсязі, передбаченому п. 1 цієї Додаткової угоди, або за отриманий успішний результат, а саме: отримання клієнтом грошових коштів за невиплачену заробітну плату та/або середній заробіток за період затримки розрахунку від боржника (колишнього або теперішнього роботодавця), клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 20% від отриманих (стягнутих) грошових коштів за невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту надходження грошових коштів клієнту за рішенням суду або добровільно сплачених боржником, готівкою або шляхом безготівкового переказу на рахунок. Підтвердженням такої оплати можуть бути чеки, платіжні доручення, квитанції банку, квитанції до прибуткового касового ордеру чи квитанції або інші підтвердження з систем грошових переказів.

Із матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_1 - Фещенком І.С. у суді першої інстанції було подано позовну заяву (а.с. 1-76, т.1).

Також колегія суддів вважає, що адвокатом у вказаній справі складалися письмові звернення до суду: додаткові пояснення від 12 липня 2024 року ( а.с. 110 -118 т.1) та додаткові пояснення від 19 грудня 2024 року (а.с. 167-171).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що разом із відзивом на позовну заяву стороною відповідача було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до розміру не більше 4 000 грн, проте таке клопотання є необґрунтованим та належним чином не підтвердженим (а.с. 103, т.1).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 550/936/18, на яку посилається заявник, зазначено, що саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи копії Договору про надання правничої допомоги, у зв`язку з чим неможливо встановити обсяг та вартість узгодженого обсягу послуг суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки Договір №17052024 про надання правничої (правової) допомоги від 17 травня 2024 року, укладений між АО «Фещенко та партнери» та ОСОБА_1 , а також Додаткова угода № 1 від 17 травня 2024 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги міститься у матеріалах справи (а.с. 36-37, т.1).

Дослідивши вищевказані докази, умови Договору №17052024 про надання правничої (правової) допомоги від 17 травня 2024 року, а також Додаткової угоди № 1 від 17 травня 2024 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги, висловлені учасниками доводи та заперечення, колегія суддів враховуючи принцип співмірності, необхідності вказаних витрат доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - без змін.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв