Провадження № 2/761/7027/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив суд: стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за житлово - комунальні послуги та інші послуг в сумі - 184042,79 грн., грошові кошти в розмірі 310435,45 грн. за прострочення грошового зобов`язання, з яких: 19306,23 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 199093,67 грн. - пеня та 92035,52 грн. - сума з урахуванням індексу інфляції та судовий збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивач з 24.12.2001 р. є експлуатуючою організацією будинку АДРЕСА_1 , та надавав житлово-комунальні та інші послуги мешканцям даного будинку. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Між відповідачем ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Т.М.М.» укладено договір про участь в затратах та утримання житлового будинку та прилеглої № 20ж/Т-03 від 10.02.2003 року, згідно умов якого предметом договору є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку, який знаходиться квартира співвласника та прилеглих до неї територій. Однак, відповідач користується всіма послугами, що надає Фірма «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю, але не сплачує їх вартість.

З метою дотримання діючого законодавства України та забезпечення належної експлуатації та утримання будинку та майна за адресою: АДРЕСА_1 позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями. Проте в супереч вимогам Договору, відповідач не сплачував грошові кошти за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з березня 2018 року по лютий 2025 року в розмірі 184042,79 грн.

Тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом до відповідача за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2025 року провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.05.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з викладення своєї позиції щодо підстав для відмови у задоволенні позову. Відповідач, мотивуючи свою позицію, послалася на те, що між сторонами у справі не існує договірних відносин, а затверджені позивачем тарифи не відповідають вимогам закону.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю є експлуатуючою організацією і надає житлово-комунальні та інші послуги у будинку АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 15.01.2003 № НОМЕР_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, відповідач користувалася всіма житлово-комунальними та іншими послугами, що надав позивач. (копія свідоцтва наявна в матеріалах справи).

Між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_1 було укладено договір про участь витратах на утримання жилого будинку і прилеглої території №20/Т-03 від 10.02.2003 року (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом Договору є забезпечення Підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку, в якому находиться нежитлове приміщення Співвласника та прилеглих до нього територій.

Згідно з розділом 2 Договору Співвласник зобов`язаний своєчасно, в терміни та порядку, встановлені п. 3.1. дійсного договору, пропорційно своїй частці власності в цьому житловому комплексі і в розмірі визначеному чинним законодавством оплачувати Підприємству спожиті послуги, а саме: вивезення побутових відходів, обслуговування вузлів обліку житлового будинку, їх стандартизацію та метрологію, обслуговування водостоків, люків, димвентиляційних каналів, внутрішні і зовнішні тепло-i електропроводів будинку, дезінфекцію, дератизацію, послуги аварійних служб, підготовку будинку до експлуатації в зимовий період, воду на помив і полив прилеглої території, податок на землю, матеріальні витрати, витрати на утримання адміністративних приміщень та апарату управління, санітарне обслуговування прилеглої території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування, комунальні та інші платежі, передбаченні чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору співвласник сплачує спожиті послуги до 10-го числа наступного місяця, в сумі, яка вказана в наданому рахунку на оплату послуг, що одночасно є актом наданих послуг.

Згідно з п. 3.3. Договору, сума наданих Підприємством послуг розраховується щомісячно: - постачання ресурсів - на підставі показників лічильників за тарифами, наведеними до встановлених в Україні, по іншим послугам - на підставі розцінок, встановлених Підприємством; - розцінки і тарифи на послуги, що надаються Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ визначаються розрахунковим шляхом, на підставі фактичних затрат на утримання та експлуатацію житлового комплексу.

З метою дотримання діючого законодавства України та забезпечення належної експлуатації та утримання будинку та майна за адресою: АДРЕСА_1 , позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями, а саме:

-послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді на об`єкті надавало Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», на підставі Договору №340305 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 25.07.2018 року. Оригінал договору знаходяться у Фірми «Т.М.М.» - ТОВ.

- послуги з прибирання на об`єкті здійснювало ПП «Еліт Комфорт», на підставі Договору про надання послуг №52 від 15.03.2012 року та згідно з Актами надання послуг. Надалі послуги надало ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору про надання послуг №3/01 від 01.02.2022 року та згідно з Актами надання послуг.

- послуги з технічного обслуговування ліфтового обладнання за вказаною адресою надавало TOB «ТЕХНО ЛІФТ» на підставі Договору №01-12/15 на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання від 30.12.2015 року та згідно з Актами надання послуг. Надалі послуги надавало ФОП ОСОБА_3 на підставі Договору №01-12/19 на виконання робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтового обладнання від 27.11.2019 року. Надалі - ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору №01-12/21 на виконання робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтового обладнання від 15.12.2021 року та згідно з Актами надання послуг. Наразі послуги надало ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» на підставі Договору №12ТО/23 на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів від 22.11.2023 року та згідно з Актами надання послуг.

- послуги з технічного обслуговування обладнання диспетчерських систем (ОДС) на об`єкті надавало TOB «ТЕХНО ЛІФТ» на підставі Договору №01-12/17 на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту диспетчерських систем від 01.02.2017 та згідно з Актами надання послуг. Надалі послуги надавало ФОП ОСОБА_3 на підставі Договору №19-12/19 на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту диспетчерських систем від 27.11.2019 року та згідно з Актами надання послуг. Надалі - ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору №02-12/21 на виконання робіт з технічного обслуговування і ремонту диспетчерських систем від 15.12.2021 року та згідно з Актами надання послуг. Наразі послуги надало ТОВ «МАЙСТЕРЛІФТ» на підставі договору № 13ТО/23 про надання послуг з технічного обслуговування обладнання диспетчерських систем від 22.11.2023 року та згідно з актами надання послуг.

- послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту устаткування систем відеоспостереження за вказаною адресою надавало ТОВ «Вамарк девелопмент», що підтверджується Договором про надання послуг № ТО від 01.04.2018 року та актами надання послуг.

- охоронні послуги на об`єкті здійснювало ТОВ «Гарантії розвитку охорони міст», що підтверджується Договором про надання охоронних послуг № 01/11/14 від 01.11.2014 року та актами здачі прийняття робіт. Надалі ці послуги надало ТОВ «Охорона безпеки економічного розвитку» на підставі Договору № 01/01/20 про надання послуг сторожування - охорони від 28.12.2019 року та згідно з Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг). Надалі ці послуги надав ФОП « ОСОБА_5 » на підставі Договору №010222 про надання послуг з охорони публічної безпеки та порядку об`єктів ФІРМА «Т.М.М.» - ТОВ від 01.02.2022 року та згідно з Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

- послуги з дератизації за вказаною адресою надавало ТОВ «Київський центр профілактичної дезінфекції» що підтверджується Договором № 03-10 від 01.01.2018 року.

- послуги з спостерігання за пожежною автоматикою на об`єкті здійснювало ТОВ «ДОЗОР СЕРВІС», що підтверджується Договором про спостерігання за пожежною автоматикою на об`єкті № П-100/10/С18 від 30.12.2017 року.

- послуги з обслуговування воріт, автоматичних шлагбаумів на об`єкті здійснювало ФОП ОСОБА_6 , що підтверджується Договором на обслуговування воріт, шлагбаумів № 09/06-01 від 09.06.2017 року та актами здачі- прийняття робіт.

Також послуги надавало ФОП ОСОБА_7 , що підтверджується Договором на обслуговування воріт, шлагбаумів № 1/05-18 від 05.12.2018 року. Надалі послуги з обслуговування шлагбаумів та воріт надав ФОП ОСОБА_8 , що підтверджується Договором на обслуговування шлагбаумів та воріт № 200319 від 01.02.2019 року та актами здачі-прийняття робіт.

Наразі послуги надає ФОП ОСОБА_8 , що підтверджується Договором на обслуговування шлагбаумів та воріт № 200320 від 01.01.2020 року та актами здачі-прийняття робіт.

- послуги з вивезення твердих побутових відходів на об`єкті здійснювало Дочірнє підприємство «Фірма Альтфатер Київ», що підтверджується Договором на вивезення твердих побутових відходів №352Н від 01.11.2006 року та згідно з актами надання послуг. Наразі послуги надає Дочірнє підприємство «Фірма Альтфатер Київ», що підтверджується Договором про надання послуг з вивезення побутових відходів з контейнерів заглибленого типу №352 від 31.01.2020 року та актами надання послуг.

На підставі розрахункових витрат тариф на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у будинку АДРЕСА_1 змінювався наступним чином:

з 01.08.2017-6,54 грн./м2 з ПДВ, згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 06.06.2017 року та Деталізованого звіту щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 06.06.2017 року.

з 01.06.2018 - 8,62 грн./м2 з ПДВ, згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 13.04.2018 року та Деталізованого звіту щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 13.04.2018.

з 01.07.2019 - 10,95 грн./м2 з ПДВ, згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 27.05.2019 року та Деталізованого звіту щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 27.05.2019.

з 15.12.2020 - 11,70 грн./м2 з ПДВ, згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 18.12.2020 року та Деталізованого звіту щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 18.12.2020.

з 01.07.2023 - 12,67 грн./м2 з ПДВ, згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 07.08.2023 року та Деталізованого звіту щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 07.08.2023.

з 01.06.2024 - 14,17 грн./м2 з ПДВ, згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.06.2024 року та Деталізованого звіту щодо складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.06.2024 року.

Всупереч умовам Договору, відповідач не сплачував кошти за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з березня 2018 року по лютий 2025 року у розмірі 184042,79 грн.

Виставлені до оплати рахунки за фактично надані послуги, розрахунок суми заборгованості та Акт звірки взаємних розрахунки, які містяться в матеріалах справи.

Отже, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Окрім того Фірма «Т.М.М.» - ТОВ повідомляє, що всі ці роки відповідач отримував від Позивача якісні послуги відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, і встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно п. 5. ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2189 індивідуальний споживач-фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг відповідач, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки браги участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45.

Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Отже під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

У даному випадку між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, за якими у житловому будинку по АДРЕСА_1 , позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалося відповідно до виставлених рахунків.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на підтвердження своїх вимог було надано копію акту звірки та деталізовані структури тарифів, розрахунки вартості витрат.

При цьому, зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок фактичного отримання наданих житлово-комунальних послуг, а не лише внаслідок укладення відповідного договору.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.02.2003 року було укладено Договір № 20ж/Т-03 про участь у витратах на утримання житлового будинку і прилеглої території, умови якого позивачем було виконано, відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, у зв`язку із чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення за надання житлово-комунальні послуги та інші послуги за квартиру АДРЕСА_1 за період з березня 2018 року по лютий 2025 року в розмірі 184042,79 грн..

Позивач також просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача пеню, три проценти річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

При цьому, в постанові від 21.07.2021 у справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Разом з тим, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено.

Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року було запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року в період воєнного стану нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - заборонено, тому нарахування позивачем за спірний період з березня 2020 року по лютий 2025 року 3% річних, пені та інфляційних втрат є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені підлягає задоволенню за період з квітня 2018 року по березень 2020 року в сумі 20991,52 грн., що складається із: - пеня - 17340,74 грн.; - 3% річних - 1607,84 грн. - інфляційні нарахування - 2042,94 грн.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані в справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3075,51 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-16, 322, 509, 526, 610, 611, 612, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю () суму заборгованості за надання житлово-комунальних та інших послуг у розмірі 205034,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю () заборгованість за прострочення грошового зобов`язання, з яких: пеня - 17340,74 грн.; 3% річних - 1607,84 грн.; інфляційні нарахування - 2042,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3075,51 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

12 червня 2025 року