МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/363/25
Провадження № 2/210/569/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 червня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Ворони Б.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому засіданні в залі суду в м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ

Виклад позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2023 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 05 вересня 2023 року та до досягнення сином 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання.

Наразі його сімейний стан змінився. 26 листопада 2022 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася донька ОСОБА_5 .

Дружина позивача отримала закриту хребетно-спиномозгову травму, та з 15 жовтня 2024 року ОСОБА_6 встановлено другу групу інвалідності.

Крім того, на утриманні ОСОБА_1 знаходиться донька ОСОБА_6 від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої не приймає фінансової участі у житті дитини.

Також позивач має матір похилого віку, ОСОБА_8 , 1958 року народження, та змушений матеріально допомагати їй в придбанні додаткових продуктів харчування, ліків та інших необхідних для неї речей, адже її пенсія є мізерною.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, просить зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 з 1/4 до 1/8 частки з усіх видів заробітної плати до досягнення сином 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання.

Аргументи сторін

Позивач надав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач надала на адресу суду відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву на позовну заяву позивачу, відповідно до якого зазначає, що позивачем не надано обґрунтованих доказів зміни майнового стану, внаслідок якого він не має фінансової можливості продовжувати сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини. Наявність у дружини позивача доньки від першого шлюбу не створює обов`язку позивача щодо її утримання, оскільки є обов`язком її батьків. З довідок наданих позивачем вбачається, що станом на 01.04.2024 року борг за сплату аліментів відсутній, а отже даний обов`язок виконується батьком дитини.

Дружина позивача, маючи другу групу інвалідності, має право на отримання пенсії по інвалідності, що спростовує доводи позивача про те, що його дохід є єдиним джерелом матеріального забезпечення.

Народження іншої дитини, ще не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки сам по собі цей факт не може свідчити про погіршення матеріального стану.

ОСОБА_3 має різну довжину кінцівок, проходить періодично фізпроцедури та спеціальну гімнастику з інструктором. Також має рідкісне захворювання очей, йому проведено хірургічне лікування. Крім того, дане захворювання не коректується окулярами, а дороговартісні лінзи для корекції потрібно змінювати щороку. Часто хворіє простудними захворюваннями. Батько не надає додатково кошти на лікування, все що отримує син від батька це аліменти. Просить залишити позовні вимоги без задоволення.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Між сторонами у справі виник спір, що випливає із сімейних правовідносин, а саме - зміна розміру аліментів шляхом їх зменшення.

Сторонами у справі не заперечується, що Металургійним (Дзержинським) районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 05 вересня 2023 року та до досягнення сином 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання

Судом встановлено, що 26 листопада 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1443 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис №1184. В графі батько зазначений « ОСОБА_1 », мати « ОСОБА_6 » (а.с.11).

З довідки про доходи №168311790 від 21.07.2024 року, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з жовтня 2023 року по червень 2024 року складає 431 535, 31 грн. (чотириста тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять гривень тридцять одна копійка) (а.с.13).

Відомостей про доходи за період з липня 2024 року по дату подання позовної заяви чи на момент розгляду справи позивачем не надано.

13 листопада 2024 року ОСОБА_6 надано державну допомогу під час та після пологової декретної відпустки до 18 березня 2025 року, що підтверджується довідкою №72 для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.14).

ОСОБА_6 встановлено другу групу інвалідності з 30 вересня 2024 року, причина інвалідності захворювання, які пов`язані із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлено до 01 жовтня 2025 року, дата переогляду 19 вересня 2025 року (а.с.15).

З довідок військово-лікарської комісії встановлено, що ОСОБА_6 надавалися відпустки для лікування у зв`язку з захворюванням, пов`язаному з проходженням військової служби (а.с.18-27).

Також встановлено, що ОСОБА_6 має доньку від попереднього шлюбу, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В графі батько зазначений « ОСОБА_10 », мати « ОСОБА_11 » (а.с.28).

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2018 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розірвано (а.с.29).

Інгулецьким ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області здійснюється виконавче провадження №74611671 про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 . Згідно заяви стягувача борг по заборгованості аліментів станом на 01.04.2024 року відсутній. Виконавче провадження відкрите 02.04.2024 року (а.с.30), в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо сплати аліментів ОСОБА_10 ..

З довідки про доходи №8719 5277 3673 1352 сума пенсії ОСОБА_8 (матері позивача) за період з 01.12.2023 року по 31.05.2024 року складає 18884,07 грн. (а.с.33).

ОСОБА_3 має рідкісне захворювання , потребує постійного обстеження та лікування, у 2023 році проведено хірургічне втручання, рекомендовано дотримуватися режиму закапування медикаментів, відвідувати лікаря за рекомендованим графіком. Відповідно до консультативних висновків та рахунків на оплату ОСОБА_3 з 2023 року по теперішній час проходить консультацію у провідних лікарів (а.с.77-83). Мотиви суду та застосовані норми права.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

Вказані висновки випливають з правових позиціяй Верховного Суду, зокрема викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, провадження № 61-16005св20 .

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання ОСОБА_3 , як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05 вересня 2023 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання.

Позивач перебуває в офіційному шлюбі з ОСОБА_6 . Як на підставу для зменшення розміру аліментів, вказує на те, що уклавши новий шлюб, він взяв на утримання неповнолітню доньку ОСОБА_6 від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуває на військовій службі, продовжує утримувати малолітню доньку, дружину, доньку дружини від першого шлюбу, сплачувати комунальні послуги, сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Дружина позивача отримала групу інвалідності. Позивач також стверджує, що доглядає за своєю матір`ю, яка є пенсіонером.

Суд частково погоджується з доводами про те, що на утриманні позивача перебуває дитина ОСОБА_6 від першого шлюбу ( ОСОБА_7 ), оскільки останні мають спільний побут та пов"язані шлюбними відносинами.

Проте суд звертає увагу, що відповідно до наданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10 грудня 2013 року батьками ОСОБА_7 зазначені: батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_13 . Згідно зі статтею 141 СК України, оскільки ОСОБА_10 є біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нього, як і на ОСОБА_6 покладено обов`язок утримувати свою дитину. Розірвання шлюбу не припиняє обов"язку зі сплати аліментів та утримання дитини.

Встановлено, що на виконанні Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження №74611671 про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_14 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розмір стягнень за рішенням суду - 1/4 частина з усіх доходів, але не енше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2015 року.

В той же час згідно заяви стягувача, а саме ОСОБА_15 борг по заборгованості аліментів станом на 01.04.2024 року відсутній.

Виконавче провадження відкрито лише 02 квітня 2024 року - після набрання рішення суду у справі № 210/4749/23, яким з Позивача стягнуто аліменти на користь Відповідача.

Тобто, дружина позивача ОСОБА_15 до 01 квітня 2024 року не зверталась до виконавчої служби із заявами про відкриття виконавчого провадження, та, враховуючи те, що станом на 01 квітня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, більш за все біологічний батько дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приймав участь у її утриманні добровільно.

На позивача законодавством не покладено обов`язок утримувати неповнолітню дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таке утримання є добровільним та викликане реєстрацією шлюбу та спільним побутом з ОСОБА_15 ..

Тому зазначені обставини, не можуть бути єдиною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, суд враховує, що з набранням чинності 08 липня 2017 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII відбулися зміни в законодавстві, яке регулює питання стягнення аліментів на утримання дітей. Так, з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін цей розмір складав 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень. Аналогічні розміри визначені і в статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік».

Проте ОСОБА_16 ( ОСОБА_11 ) не скористалась правом на збільшення розміру аліментів, враховуючи зміни до законодавства та встановлення мінімального розміру аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів, які б свідчили про наявність заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_7 02.12.2013 року, а також того, що біологічний батько утримується від виконання аліментних зобов"язань, суду не представлено.

Тому покликання позивача на те, що батько ОСОБА_7 , 2013 р.н., самоусунувся від виконання батьківських обов"язків судом не встановлено.

Також позивачем вказано, що на його утриманні перебуває його мати - ОСОБА_8 , яка є пенсіонеркою. Судом встановлено, що мати позивача перебуває на державному забезпеченні, а саме отримує пенсію. До матеріалів справи не долучено доказів утримання ОСОБА_8 позивачем та необхідність такого утримання, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, погіршенням стану здоров`я, тощо.

Суд не виключає, що Позивач дійсно допомогає своїй матері, що є його обов"язком в силу СК України, проте окрім довідки про розмір пенсії суду матері, позивач не надає належних та допустимих доказів, що виключно від його доходів покриваються життєві потреби матері ОСОБА_8 , у тому числі квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, про грошові перекази матері, про придбання за призначенням лікаря ліків чи проведення медичних обстежень,тощо.

Також у позовній заяві позивач зазначив, що його дружина ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні після отриманого бойового поранення та в подальшому отримала другу групу інвалідності через захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини, з черговим переоглядом 19 вересня 2025 року. Тому саме на нього покладено тягар утримання родини та піклування про добробут сім"ї.

Суд зазначає, що відповідно до статті 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Статтею 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Позивачем не надано відомостей про доходи дружини, зокрема щодо розміру призначеної пенсії по інвалідності , тому суд критично оцінює його посилання на те, що виключно він опікується станом здоров"я своєї дружини, а так само й те, що виключно на нього лежить тягар утримання сім"ї та її фінансового забезпечення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права свідчить про те, що такою передбачено кілька альтернативно визначених та водночас самостійних одна від одного підстав для зменшення або збільшення розміру аліментів. Крім цього, вказаний перелік не є вичерпним. Відтак підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як погіршення здоров`я, так і його покращення, а також інші випадки. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів.

Суд бере до уваги, що у пункті 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146) заначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом ( Пункт 8 в редакції Постанови КМУ № 122 від 16.02.2022; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N 1263 від 11.11.2022)

Переліком додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, що не підлягають облікові при відрахуванні аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України (затв. Наказом Міністерства оборони України від 15 травня 2013 року № 316) встановлено, що врахуванню не підлягають: Одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Одноразова допомога на початкове обзаведення. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Грошова компенсація за піднайом (найом) жилих приміщень. Грошова компенсація у розмірі вартості набору продуктів особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом. Суми витрат, що відшкодовуються під час відряджень. Польові виплати. Грошова премія як вид заохочення, встановлений Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Допомога в проведенні поховання і компенсація матеріальних витрат на ритуальні послуги та спорудження надгробків. Грошова допомога для оздоровлення. Винагорода за тривалість безперервної військової служби. Підйомна допомога та добові за час перебування в дорозі. Допомога у зв`язку з вагітністю та пологами. Грошова компенсація за невикористані дні відпустки. Грошова компенсація військовослужбовцям за належне їм для отримання жиле приміщення.

Судом встановлено, що аліменти, про зменшення розміру яких клопоче позивач, ОСОБА_1 сплачує лише з травня 2024 року, що підтверджується довідкою про доходи від 21.07.2024 року (а.с. 13). З цієї довідки вбачається, що за період з жовтня 2023 року по червень 2024 року позивач отримав дохід у розмірі 431525,31грн. , з яких утримано податків на суму 12903,08 та 27678,08грн. аліментів (за травень та червень 2024 року).

За рішення суду від 23.10.2023 року у справі № 210/4749/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, яке набуло законної сили 05.03.2024 року, постановлено стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з 05 вересня 2023 року.

Сума аліментів, стягнутих за рішенням суду за кожен місяць становить по 13839,04 грн. (травень 2024 та червень 2024 року), інших відомостей позивач не надав.

Тобто матеріалами справи документально підтверджено та обставина, що позивач сплатив лише 27678,08 грн. аліментів за період з 05 вересня 2023 року по червень 2024 року (за 11 місяців), що становить 2516,17 грн на місяць = (27678,08/11).

В той же час, дохід позивача за місяць становить близько 56000,00грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 13), та 1/4 цієї суми становить близько 14000,00 грн.

Також судом встановлено, що повнолітній син сторін у справі - ОСОБА_3 здобуває навчання і на його утримання до закінчення навчання (або 23-річного) віку, стягуються аліменти за рішенням суду, що сторонами не заперечується.

Як встановлено з рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист та стягуються аліменти (справа 210/4749/23), ОСОБА_3 навчається у Криворізькому Національному університеті на І курсі денної форми навчання, факультет інформаційних технологій за спеціальністю 122 Комп`ютерної науки, за кошти фізичних осіб. Тривалість навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 03 роки 10 місяців: з 15 вересня 2022 року по 30 червня 2023 року. Вартість платної освітньої послуги за рік навчання становить - 23800,00грн. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 95 200,00грн. ОСОБА_3 проживає разом з матір"ю, ОСОБА_2 , яка працює вчителем у Криворізькій гімназії №103, вчителем; розмір її заробітної плати складає приблизно 19 000грн., дохід родини складається (на момент розгляду справи 210/4749/23) з її заробітної плати.

Суд бере до уваги що, ОСОБА_3 , як студент денної форми навчання, не має власних доходів, не має змоги працевлаштуватись для отримання самостійного заробітку. На період навчання ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги на купівлю продуктів харчування, предметів одягу, проїзд в громадському транспорті, придбання підручників, а також забезпечення інших потреб, пов`язаних з навчанням.

Крім того, до відзиву на позовну заяву додано медичну документацію, з якої вбачається, що ОСОБА_3 має рідкісне захворювання очей, у 2023 році проведено дві операції, вартість однієї приблизно 12000,00 грн. (а.с. 78-87), та потребує придбання спеціальних лінз та засобів за їх доглядом (а.с. 77)

Належних та допустимих доказів, що позивач ОСОБА_1 несе додаткові витрати на утримання свого сина, надає йому стабільну фінасову підтримку, матеріалаи справи не містять.

Позивач самоусунувся від виконання свого обов"язку по утриманню сина, який досяг повноліття і продовжує навчання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22) приведений аналіз норми статті 192 СК Украіїни. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо спроможності Позивача продовжувати надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина згідно раніше постановленого рішення, судом враховуються те, що:

- позивач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини.

- позивач отримує стабільне грошове забезпечення та додаткову винагороду, яке станом на червень 2024 року становило близько 56000,00грн на місяць; прожитковий мінімум становить 3028грн.; а мінімальна заробітна плата 8000,00грн.;

- Позивач не повідомив суду розмір виплат, передбачених Наказом Міністерства оборони України від 15 травня 2013 року № 316, які не підлягають облікові при відрахуванні аліментів;

- Позивач не надав суду доказів щодо дійсного розміру доходу (з урахуванням пункту 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб , затв. Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 та ) станом на дату подання позову (січень 2025 року, або розгляду справи (травень 2025 року)

- дружина позивача отримує пенсію по інвалідності та виплати, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Позивач не надав відомості про доходи дружини;

- дружина позивача отримала виплати при народжені спільної дитини, про розмір яких позивач не повідомив суду;

- мати позивача отримує пенсію, доказів перебування матері на повному утриманні Позивача суду не представлено.

Позивач не надав належних доказів, що його дохід є настільки мінімальним, що він не має змогу виконувати свій обов"язок щодо утримання сина, який продовжує навчатись, тобто всупереч положенням статті 76-81 ЦПК України, не довів обставини, на які покликається у позові.

Суд зауважує, що народжння другої дитин у новому шлюбі (ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) не є підставою для зменшення розміру аліментів, стягнутих раніше, та зауважує, що позивач не довів, що розмір доходів, отриманих ОСОБА_6 є настільки мізерним, що останній несе тягар утримання дружини.

Крім того, суд враховує, що аліменти на навчання є тимчасові, та стягнуті лише до досягнення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) 23 річного віку або закінчення навчання, і з настанням однії з цих подій обов"язок зі сплати алміентів припиняється.

Із урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо сплати судового збору

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року про відкриття провадження суд на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд відстрочив до ухвалення судового рішення позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати збору, зокрема, звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13).

У постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 Велика Палата Верховного Суду в контексті аналізу застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI дійшла висновку, що правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом № 3551-XII. У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Між сторонами у цій справі виник спір, що випливає із сімейних правовідносин, та предметом позову є розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, тому ці питання не пов"язані із захистом соціальних прав ОСОБА_1 .

Тому підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору не встановлено.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_4 на користь держави, судовий збір в розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17 червня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ),

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: О. В. Чайкіна