Провадження № 2/127/3496/25
УХВАЛА

05 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану його представником, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя.

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на загальний легковий універсал автомобіль марки «Hyundai IX 35», 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із забороною вчиняти щодо рухомого майна будь-які дії щодо відчуження права власності. Заяву мотивує тим, що вказаний спірний автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу у спліну власність і на даний час між подружжям існує спір щодо його поділу, який вирішуватиметься у судовому поряду. Враховуючи, що транспортний засіб був зареєстрований за відповідачем, остання маючи у своєму розпорядженні всі документи на автомобіль може у будь-який момент його відчужити, а тому невжиття відповідного заходу забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду за поданим позовом.

Суд, дослідивши вищевказану заяву, дійшов висновку про повернення заяви заявнику з наступних підстав.

В порушення вимог ч. 4 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не оплачена судовим збором відповідно до встановленого законом розміру.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (496,20 грн).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із поданої заяви, яка була подана до суду одночасно з позовною заявою, її матеріали не містять доказів про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а посилання заявника на наявність в нього пільг згідно п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з врахуванням предмета спору та правової позиції Верховного Суду щодо цього, висловленої в постановах від 12 лютого 2020 року (справа № 545/1149/17), від 19 жовтня 2020 року (справі №240/934/20), є необґрунтованими.

Отже, заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 149, 151-154, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою заявою після усунення умов, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: