Справа № Справа № 530/1035/25
Номер провадження 2-о/530/77/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ситник О.В., за участі секретаря судового засідання Сахно З.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків Полтавського району Полтавської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Зіньківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025 заявник ОСОБА_1 звернулась до Зіньківського районного суду Полтавської областіта просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миргрод, Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України перебувала на утриманні свого батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Міллєрово, Ростовської області, РФ, громадянина України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_5, дата смерті якого - ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.04.2025 року.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року, ОСОБА_3 було визнано загиблим ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі населеного пункту АДРЕСА_5 під час виконання бойового завдання із забезпечення заходів національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації. На момент загибелі він перебував безпосередньо в районі ведення бойових дій.

ОСОБА_1 , є рідною дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Упродовж усього життя заявник перебувала на повному фінансовому забезпеченні свого батька, що підтверджується показаннями свідків.

Оскільки на зазначений період вона була неповнолітньою, її батько також сплачував на її користь аліменти.

Встановлення факту перебування заявника на утриманні є необхідним для належного документального оформлення одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 під час виконання службових обов`язків у зоні бойових дій.

Іншим способом, окрім як шляхом встановлення відповідного факту у судовому порядку, підтвердити перебування заявника на утриманні померлого батька - ОСОБА_3 - є неможливо.

Ухвалою суду від 28.05.2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Зіньківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про встановлення факту перебування на утриманні, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13 червня 2025 року.

Заявник ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, з`явився представник заявника - адвокат Акрітов К.К., який підтримав заяву і просив задовольнити заяву з викладених в ній підстав.

Представник заінтересованої особи Зіньківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення вимог не заперечував.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (роз`яснено ст. 63 Конституції, попереджена про кримінальну відповідальність та приведена до присяги ) пояснила, що вона є матір`ю заявника ОСОБА_1 , зауважила що на момент загибелі батька заявниці, ОСОБА_1 була неповнолітня, свідок перебувала у шлюбу із загиблим, за цей були випадки що ОСОБА_1 проживала з нею а також проживала і з загиблим батьком, ОСОБА_3 був військовим, потім працював на будівництві, після повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 мобілізувався до ЗСУ, з батька на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти, який той регулярно сплачував, інших дітей ОСОБА_3 не мав, постійно купляв ОСОБА_1 коштовні речі, такі як телефон, золоту каблучку, ноутбук, одяг. Також як сама ОСОБА_1 так і свідок просили ОСОБА_3 про матеріальну допомогу доньці, яку він постійно надавав. Стверджує що ОСОБА_1 була на утриманні у загиблого батька.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , попереджена про кримінальну відповідальність та приведена до присяги) пояснила суду , що з 2009 року є близькою подругою ОСОБА_4 та загиблого ОСОБА_3 , стверджує що ОСОБА_1 любила батька, в свою чергу батько утримував її, купляв всі необхідні речі в тому числі і в школу, стверджує що інших дітей ОСОБА_3 не мав.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_7 , АДРЕСА_3 (роз`яснено ст. 63 Конституції , попереджений про кримінальну відповідальність та приведений до присяги ) пояснила, що ОСОБА_1 є єдиною дитиною ОСОБА_3 батько допомагав фінансово ОСОБА_1 та її матері, купляв речі, їжу, ходив з ОСОБА_1 до лікарні, відвідували кафе, в ОСОБА_1 не було доходів тому цілком залежала від утримання батька.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдерпроти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, та членів їх сімей, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, у випадках, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягай повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Положення вищезазначених нормативних актів Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Зважаючи на вік неповнолітньої дитини, є цілком зрозумілим, що дитина потребує сторонньої допомоги від дорослих членів своєї сім`ї для забезпечення належних умов для свого проживання та фізичного і духовного розвитку, тим більше факт наявності власних дітей на утриманні батьків доказуванню не підлягає і вважається встановленим в силу закону.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.

Сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно із роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади, місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 асть.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно сповіщення сім`ї №67 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 року під час бойових дій на околицях населеного пункту АДРЕСА_5 захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України зник безвісти її батько - старший сержант ОСОБА_3 , 1972 р.н.

Відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2025 року, ОСОБА_3 було визнано загиблим ІНФОРМАЦІЯ_5 в районі населеного пункту АДРЕСА_5 під час виконання бойового завдання із забезпечення заходів національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації. На момент загибелі він перебував безпосередньо в районі ведення бойових дій.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час загибелі її батька ОСОБА_3 була неповнолітньою, ніде не працювала, батьком на її утримання сплачувались аліменти (а.с.40-41), а також надавалась інша фінансова допомога, що підтверджується виписками по рахунку (а.с. 42-62) та скріншотами месенжерів (а.с. 31-39), яка надавалася померлим батьком заявниці, була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, суд вважає, що заявницею доведений факт перебування на утриманні свого батька, також дані факти підтвердили свідки в судовому засіданні. Таким чином, судом було встановлено, що фактично утримання доньки проводилося за рахунок заробітної плати загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , а отже заявниця ОСОБА_1 фактично перебувала на його утриманні. Оскільки заінтересована особа ОСОБА_2 - мати загиблого ОСОБА_3 , не заперечує про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні батька ОСОБА_3 , суд приходить до переконання що спір в даній справі відсутній.

Усі наведені обставини свідчать про те, що протягом тривалого періоду життя заявника вона перебувала на утриманні свого батька - ОСОБА_3 .

Встановлення факту перебування заявника на утриманні є необхідним для належного документального оформлення одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 під час виконання службових обов`язків у зоні бойових дій.

Таким чином, суд вважає заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Зіньківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування на утриманні такою, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 12-13, 259, 263-265, ст. 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Зіньківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миргрод, Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України перебувала на утриманні свого батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Міллєрово, Ростовської області, РФ, громадянина України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_5, дата смерті якого - ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.04.2025 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ситник