КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року місто Київ.

Справа № 761/16077/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7239/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді: Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В, Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року (у складі судді Савицького О.А., інформація щодо дати складання повного тексту оскаржуваного рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИВ

16.04.2019 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання шлюбу недійсним, у якому просить визнати недійсним шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зареєстрований 21.01.2004 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 37.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21.01.2004 р. між її батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва зроблено відповідний актовий запис за № 37. 11.02.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. посвідчено заповіт, згідно з яким ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право. Відповідно до висновку комплексної судово-психіатричної експертизи, на час реєстрації шлюбу та складення заповіту ОСОБА_5 страждав хронічним психічним розладом. Посилаючись на те, що станом на 21.01.2004 р. ОСОБА_5 за своїм психічним станом не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними, що свідчить про відсутність його вільної згоди на реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 , позивачка вважає, що за таких обставин зареєстрований між її батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шлюб підлягає визнанню недійсним, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2020 р. відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.10.2020 р. вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 03.12.2021 р. залучено до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_4 .

Постановою Верховного Суду від 14.12.2021 р. скасовано рішення Шевченківського районного суд м. Києва від 18.05.2020 р. та постанову Київського апеляційного суду від 28.10.2020 р., а також вирішено передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14.12.2021 р., якою у даній справі скасовано рішення Шевченківського районного суд м.Києва від 18.05.2020 р. та постанову Київського апеляційного суду від 28.10.2020 р., визначено, що суди не врахували, що висновок комплексної судово-психіатричної експертизи № 306 від 27.04.2018 р., яка була призначена в межах кримінального провадження № 0012362 не можна вважати таким, що не відповідає критеріям належності та допустимості доказів. Для його використання як доказу подання до суду окремого дозволу слідчого, а також вироку суду, який набрав законної сили у кримінальному провадженні, не є потрібним. Такий висновок комплексної судово-психіатричної експертизи, який позивач відповідно до закону одержав у межах кримінального провадження, стосується предмета доказування у цій справі. Тому суди зробили передчасний висновок про його недопустимість як доказу у справі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024року позов задоволено.

Визнано недійсним шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 21 січня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 37.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник відповідача 23 січня 2025 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вважає, що мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, є передчасними.

Звертає увагу, що у висновку, на який посилається суд у рішенні, встановлено наявність у ОСОБА_5 на час укладення спірного шлюбу хронічного психічного розладу, тоді як відповідно до статті 40 СК України, згода особи не вважається вільно., зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом. Крім того батько позивача на час реєстрації шлюбу не був визнаний недієздатним.

Вказує, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 9 лютого 2021 року у справі № 381/622/17, наведений висновок, що копія висновку експертизи, яка зроблена з копії того ж висновку, яку засвідчив слідчий, є належним доказом. Однак, у даній справі копія висновку експертів засвідчена лише підписом представника позивача.

Також звертає увагу, що судом першої інстанції не було встановлено сутність порушеного права позивача та не було визначено, чи мало таке порушення права позивача наслідком дій або бездіяльності саме скаржника, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_1 , ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги. Третя особа просила розглядати справу без присутності представника відділу. Позивач або її представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить звіт про доставку судової повістки до електронного кабінету у системі «Електронний суд. Причину неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представників перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , 21.01.2004 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва зроблено відповідний актовий запис за № 37.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Згідно з висновком судово-психіатричного експертизи № 306 від 27.04.2018 р., яка була призначена в межах кримінального провадження № 0012362, ОСОБА_5 на час укладення шлюбу від 21.01.2004 р. страждав хронічним психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезису з інтелектуально-мнестичним зниженням та афатичними порушеннями, а на час укладення заповіту від 11.02.2008 р. страждав хронічним психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезису з вираженим інтелектуального-мнестичним зниженням та афатичними порушеннями. ОСОБА_5 на 21.01.2004 р. за своїм психічним станом не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними, а на 11.02.2008 р. не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що в момент реєстрації шлюбу її батько ОСОБА_5 за своїм психічним станом не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними, що свідчить про відсутність його вільної згоди на реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 , а тому вважає, що за таких обставин зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шлюб підлягає визнанню недійсним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, врахувавши висновок судово-психіатричного експертизи № 306 від 27.04.2018 р., призначеної в межах кримінального провадження № 0012362, який є належним та допустимим доказом, вважав, що в момент реєстрації шлюбу ОСОБА_5 за своїм психічним станом не усвідомлював сповна значення своїх дій та не міг керувати ними, що свідчить про відсутність його вільної згоди на реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 .

Колегія суддів не погоджується з зазначеним, з огляду на наступне.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (частина 1 статті 40 СК України).

Статтею 42 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають, в тому числі, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21 зазначив, що суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20 навів правовий висновок про те, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Суд касаційної інстанції зазначив також, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача, судам не потрібно вдаватись до правової оцінки доказів по суті спору.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для подання даного позову є те, що реєстрацією шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 потенційно порушено спадкові права ОСОБА_3 .

Разом з тим колегія суддів враховує наступне.

11 лютого 2008 року ОСОБА_5 укладено заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належити ОСОБА_5 на день смерті, і на що ОСОБА_5 за законом матиме право ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 .

Ухвалою Вищого спеціального суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-9206св14 залишено без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 6 лютого 2014 року , яким скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Третя Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 761/4564/19 постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року. Якою було визнано заповіт недійсним скасовано. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року, яким було відмовлено в позові про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 11.02.2008 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Отже, заповіт від 11 лютого 2008 року є чинним, у позовах про визнання його недійсним було відмовлено, а тому єдиним спадкоємцем усього майна ОСОБА_5 є ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 . Відповідно спадкові права позивача не є порушеними.

Установивши те, що визнання недійсним шлюбу, не призведе до захисту прав позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачами способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд не аналізує доводи апеляційної скарги на предмет недійсності шлюбу, вважаючи, що позивачка не довела в належний спосіб порушення її прав після смерті батька внаслідок укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Таким чином, встановивши, що позивачка не довела наявності у неї порушеного права (інтересу), апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 належить відмовити.

Відповідно доч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 922 грн 08 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 922 грн 08 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 13 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова