Справа №760/1409/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Букіної О.М.

Секретаря - Черчукан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідницький і проектний інститут» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва за позовною заявою до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідницький і проектний інститут» про стягнення коштів.

Посилається на те, що 04.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до ДП "Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут" (далі - Відповідач) з метою отримання сертифіката відповідності щодо транспортного засобу Volkswagen Tiguan, VIN НОМЕР_1 , 2015 р.в., ввезеного із США.

На підставі рахунків-фактур № 500/1745 від 04.10.2018 (на суму 2220,00 грн) та №6601.1.1.104.18 від 04.10.2018. (на суму 1746,00 грн) позивачем здійснено попередню оплату за проведення сертифікаційних випробувань. Після надання транспортного засобу для огляду, представниками відповідача були висловлені необґрунтовані зауваження щодо перемикача світла, паска безпеки, пучка світла фар та вимога часткового розбирання авто, що не відповідає вимогам чинного законодавства й виходить за межі Порядку затвердження конструкції ТЗ, затвердженого наказом Мінінфраструктури № 521 від 17.08.2012.

09.10.2018 позивач звернувся зі скаргою до Міністерства інфраструктури України щодо неправомірних дій відповідача та вимогою повернення сплачених коштів у сумі 3966,00 грн.

Листом № 12066/39/10-18 від 26.10.2018. Мінінфраструктури запропонувало позивачу звернутися безпосередньо до відповідача для вирішення спірних питань.

05.11.2018 позивач направив відповідачу заяву про припинення робіт та повернення сплачених коштів.

У відповіді відповідача за № 1.01-08/580 від 29.11.2018 на вказаний вище лист позивача зазначено, що відповідачем проведено роботи на суму 3492,92 грн та запропоновано підписати акти виконаних робіт на суму 1272,96 грн і 2220,00 грн.

Проте, позивач вказує, що дані документи не містять деталізованої калькуляції, а отже, не підтверджують обсяг і вартість реально виконаних робіт.

Також, вказує, що лише після скарги до Мінінфраструктури, відповідач склав Висновок ВЕ № 1.02-074/Н:2018 від 19.10.2018, де вперше вказано на екологічну невідповідність ТЗ, хоча під час огляду 04.10.2018 подібних зауважень не висувалося.

За вказаних вище обставин позивач вважає, що відмова відповідача у поверненні сплачених позивачем коштів є необґрунтованою.

Крім того позивач вказує, що 04.10.2018 іншим уповноваженим органом - ДП "Укрметртестстандарт" позивачу видано сертифікат відповідності, на підставі якого 06.10.2018 СЦ МВС у м. Біла Церква здійснив державну реєстрацію автомобіля.

На думку позивача, вказані обставини підтверджують правомірність вимог позивача про відшкодування сплачених, але фактично не використаних через неправомірні дії відповідача, коштів у розмірі 3966,00 грн. Акти приймання-передачі між сторонами не підписувалися, отже, послуги в повному обсязі не надані.

З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити на підставі ст.1212 ЦК України.

16.01.2019 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Кушнір С.І.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.01.2019, прийнято справу до провадження Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідницький і проектний інститут» про стягнення коштів.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України.

Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження. Відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками.

27.05.2019 до суду від відповідача Державне підприємство «Державний автотранспортний науково-дослідницький і проектний інститут» надійшов відзив з додатками на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача заперечує проти позову, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

10.06.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій він вважає викладені у відзиві на позовну заяву твердження відповідача такими, що не відповідають дійсності, надуманими та безпідставними. Просить поданий позов задовольнити в повному обсязі.

25.06.2019 до суду від відповідача надійшли заперечення на відвід на відзив з додатками в яких надає пояснення та розрахунки щодо вартості та кількості проведених робіт. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

17.07.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення в яких він вважає доводи відповідача необґрунтованими та такими, що не підтверджуються жодними доказами. Просить задовольнити поданий ним позов в повному обсязі.

30.07.2019 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення в яких він просить відхилити наведені у письмових поясненнях міркування та аргументи позивача та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

13.08.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення в яких він наводить свої заперечення на письмові пояснення Відповідача і на підставі викладеного просить задовольнити поданий ним позов повному обсязі.

04.09.2019 до суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення в яких просить врахувати пояснення відповідача на позовну заяву позивача та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

10.04.2024 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до розділу 7 Статуту ДП «ДержавтотрансНДІпроект», затвердженого наказом Міністра транспорту та зв`язку України від 13.03.2019 №162, управління ДП «ДержавтотрансНДІпроект» здійснює його директор, якого призначає Уповноважений орган управління за укладеним з ним контрактом, в якому визначають строк найму, права, обов`язки і відповідальність його як керівника підприємства, умови його матеріального забезпечення, порядок звільнення (зокрема дострокового) з посади, а також інші умови найму за погодженням сторін.

Відповідно до п. 2.3 Статуту, одними з видів послуг відповідача за напрямками діяльності відповідно до Статуту, що надаються Замовникам, є надання послуг щодо виконання науково-технічних робіт за рішенням органу сертифікації або заявою Замовника щодо випробовування транспортного засобу, що був у користуванні, з метою індивідуального затвердження, та виконання науково-технічних робіт за рішенням органу сертифікації або заявою Замовника щодо проведення науково-технічної експертизи щодо можливості визнання відповідності КТЗ альтернативним технічним приписам стосовно викидів забруднюючих речовин, які прийнято еквівалентними екологічним нормам, що діють в Україні, в цілях індивідуального затвердження.

Відповідно до п. 5.1 Стандарта підприємства 18-0402:2018 передбачено, що індивідуальне затвердження (далі-ІЗ) КТЗ провадиться за етапами: а) подання заяви на проведення робіт щодо ІЗ; б) прийняття, розгляд заяви на проведення робіт щодо ІЗ та її реєстрація; в) укладання договору на проведення робіт щодо ІЗ; г) прийняття рішення за заявою; д) організація та проведення робіт з оцінювання продукції; е) аналізування результатів робіт щодо ІЗ та прийняття рішення про видачу (або відмову у видачі) сертифіката відповідності; ж) оформлення сертифіката відповідності, його реєстрація та передача повідомлення Адміністратору Реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання; и) надання документів заявнику.

Згідно з п. 5.2.6 СТП 18-0402:2018 для проведення робіт щодо ІЗ заявник повинен надати заяву на проведення робіт щодо ІЗ, копії документів та докази відповідності продукції (за наявності) встановленим до неї вимогам, інші документи, що містять інформацію про конструкції чи технічні характеристики КТЗ, частин та/або обладнання. Перелік та назви документів зазначено в СТП 18-0402:2018.

04.10.2018 позивач звернувся до відповідача щодо сертифікації належного позивачу колісного транспортного засобу Volkswagen Tiguan (VIN-код: НОМЕР_1 ) 2015 року випуску (далі - колісний транспортний засіб, КТЗ), виробленого в Німеччині та ввезеного на митну територію України із США, для подальшої його державної реєстрації та постановки на облік у сервісному центрі МВС України.

Вбачається, що після оформлення заяви на проведення робіт щодо індивідуального затвердження КТЗ №09435 від 04.10.2018 та здійснення попередньої оплати у сумі 3966,00 грн відповідачем було прийнято рішення на проведення робіт щодо індивідуального затвердження №09435 від 04.10.2018 та здійснено огляд з фотодокументуванням колісного транспортного засобу Volkswagen Tiguan (VIN-код: НОМЕР_1 ) в рамках проведення науково-технічної можливості визнання відповідності колісного транспортного засобу альтернативним технічним приписам стосовно викидів забруднюючих речовин, які прийнято еквівалентними екологічним нормам, що діють в Україні, в цілях індивідуального затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що КТЗ Volkswagen Tiguan позивача відповідно до виявлених ідентифікаційних та зовнішніх ознак призначений для експлуатації на території США і на момент виробництва відповідав технічним вимогам США (у тому числі екологічним).

Висновком технічної служби відповідача щодо можливості застосування альтернативних технічних приписів для цілей індивідуального затвердження завершених колісних транспортних засобів категорій M1 та N1, які виготовляються великими серіями в/або для країн, які не є державами-членами ЄС, погодженим наказом Мінінфраструктури України від 18.11.2016 №408 (далі - Висновок), що був чинним на той час, встановлено перелік альтернативних вимог Правилам ООН №83 (якими встановлено екологічні норми «Євро») для КТЗ, у тому числі, які відповідають екологічним нормам США.

Так, альтернативними вимогами для КТЗ з бензиновими двигунами є підтвердження відповідності КТЗ Каліфорнійським екологічним нормам, при позитивних результатах випробовування викидів на холостому ході двигуна, а також візуальна перевірка наявності пристрою рециркуляції картерних газів, системи OBD, системи контролю за випаровуванням.

Як слідує з вказаних вимог, за умови підтвердження відповідності КТЗ Каліфорнійським екологічним нормам, наявності всіх пристроїв та систем відповідно до Висновку, позитивних результатах випробовування викидів на холостому ході двигуна відповідно до вимог ДСТУ 4277:2004 можна встановити відповідність КТЗ екологічним нормам.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення огляду КТЗ позивача відповідачем було зафіксовано фотодокументуванням елементи та системи КТЗ відповідно до вимог Висновку, водночас елементи систем контролю за випаровуванням виробник КТЗ розмістив у місці з ускладненим доступом, що вимагало часткового розбирання відповідних елементів конструкції КТЗ із застосуванням спеціалізованих інструментів та могло мати вплив на безпеку експлуатації КТЗ.

Вимога щодо наявності системи контролю за випаровуванням для бензинових двигунів встановлена пунктом 3 додатку до Висновку («Для двигунів, які працюють на бензині, обов`язковою є наявність системи контролю за випаровуванням (наприклад, вугільний фільтр)»).

Таким чином, з наявних у справі доказів вбачається, що під час огляду ТЗ позивача представники відповідача висловили зауваження щодо перемикача світла, ременів безпеки та пучка світла фар, а також необхідністю часткового демонтажу автомобіля для отримання доступу до складавої автомобіля, яка знаходиться над паливним баком.

Згідно заяви на проведення робіт щодо індивідуального затвердження КТЗ від 04.10.2018 №09435 позивача було проінформовано та погоджено особистим підписом про потребу запроваджувати необхідні заходи для провадження ДП «ДержавтотрансНДІпроект» оцінювання продукції.

З огляду на викладене вище, експертом ДП «ДержавтотрансНДІпроект» було запропоновано позивачу провести огляд компонента з ускладненим доступом на спеціалізованій СТО.

Проте, як свідчать матеріали справи позивачем не було надано відповідачу інформації щодо подальших власних дій для встановлення наявності на КТЗ системи контролю за випаровуванням палива, тим самим позивач не погодився з необхідністю здійснення відповідного огляду ТЗ на СТО

Як вбачається з матеріалів поданого позову, позивач вважає такі дії та вимоги відповідача безпідставними та такими, що виходять за межі наказу Мінінфраструктури №521 від 17.08.2012.

09.10.2018 позивач подав скаргу до Мінінфраструктури щодо дій відповідача та просив вжити заходів щодо повернення сплачених коштів у розмірі 3966,00 грн.

26.10.2018 Мінінфраструктури розглянувши скаргу позивача проінформувало позивача про необхідність звернення до відповідача з вимогою вирішити спірні питання, зокрема, повернення сплачених коштів.

Разом з цим, з даної відповіді вбачається, що в ході здійсненої перевірки ДП «ДержавтотрансНДІпроект» надало інформацію щодо здійснених ряду робіт з метою видачі сертифікату відповідності та відмови позивача стосовно проведення огляду компонента з ускладненим доступом, що унеможливлювало подальшу видачу відповідного сертифікату на виконання вимог Наказу Мінінфраструктури від 18.11.2016 за №408.

05.11.2018 позивач направив відповідачу заяву про припинення робіт і повернення сплачених коштів.

29.11.2018 відповідач повідомив, що виконав робіт на 3492,92 грн та запропонував позивачу підписати акти на 1272,96 грн і 2220,00 грн.

Згідно наданих актів вбачається, що відповідачем проведено певний перелік робіт та визначено їх вартість.

Доказів на спростування вказаних актів, позивачем суду не надано.

Відповідно до Висновку ВЕ № 1.02-074/Н:2018 від 19.10.2018 вбачається, що відповідачем прийнято рішення про екологічну невідповідність ТЗ позивача.

Як вбачається з матеріалів справи вказане рішення відповідачем прийнято за відсутністю повних даних , зокрема, внаслідок відмови позивача стосовно проведення огляду компонента з ускладненим доступом.

На думку позивача, вказані вище документи не містять належної калькуляції й не підтверджують фактичний обсяг проведених відповідачем робіт, а тому позивач вважав їх необґрунтованими, у зв`язку з чим просив повернути сплачені відповідачу кошти.

У той же час, позивач вказує, що 04.10.2018 іншим уповноваженим органом - ДП "Укрметртестстандарт"позивачу видано сертифікат відповідності, на підставі якого 06.10.2018 р. СЦ МВС у м. Біла Церква здійснив державну реєстрацію автомобіля, що на думку позивача підтверджує правомірність вимог позивача про відшкодування сплачених, але фактично не використаних через неправомірні дії відповідача, коштів у розмірі 3966,00 грн, а оскільки акти приймання-передачі між сторонами не підписувалися, отже вважає, що послуги в повному обсязі не надані.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

За змістом частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Суд вважає, що правовідносини між сторонами є оплатними та виникли на підставі замовлення позивачем послуг, які мають ознаки цивільного договору про надання послуг, врегульованого положеннями статей 901-907 ЦК України.

Надання послуг у рамках сертифікації передбачає проведення технічних оглядів, складання висновків, перевірку відповідності транспортного засобу встановленим вимогам, та за позитивного результату - видачу сертифіката відповідності.

Отже, видача сертифіката не є самостійною послугою, а є результатом комплексу дій, що становлять процес сертифікації. Відтак, оплата проводиться за дії, спрямовані на перевірку транспортного засобу, а не лише за видачу сертифіката як документа.

З наданих доказів убачається, що відповідач розпочав виконання замовлення, здійснив технічний огляд автомобіля, виявив певні невідповідності (у тому числі - щодо світла фар, ременів безпеки, доступу до складової частини над паливним баком), про що було повідомлено позивача.

Надалі, 05.11.2018 позивач самостійно звернувся до відповідача із заявою про припинення проведення перевірки.

Відповідач, у свою чергу, повідомив про фактичне виконання робіт на суму 3492,92 грн та надіслав шляхом грошового переказу ПАТ «Укрпошта» на ім`я позивача грошові кошти у вигляді повернення залишку у розмірі 473,04 грн.

Проте, відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач не отримав цих коштів та останні були повернуті платіжним дорученням №2470 від 05.03.2019 на адресу відповідача за закінченням терміну їх отримання та не зверненням позивача до поштового відділення, що не може вважатися виною поведінкою відповідача.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач надавав висновок про результати проведених робіт (ВЕ № 1.02-074/Н:2018 від 19.10.2018), а відмова від завершення процедури сертифікації була ініційована самим позивачем.

Аналізуючи матеріали справи , суд вважає, що у діях відповідача не вбачається ознак безпідставного набуття коштів, у розумінні вимог статті 1212 ЦК України.

Зокрема, не встановлено факту набуття або збереження коштів без правової підстави - навпаки, відповідач виконав значну частину замовлених робіт, а залишок коштів було запропоновано до повернення.

Наявність між сторонами договірних правовідносин та відповідної правової підстави - договору на надання послуг, підтверджена не лише фактом оплати, але й фактичними діями відповідача, спрямованими на виконання умов даного договору.

Та обставина, що позивач отримав у іншого державного підприємства відповідний сертифікат за результатами проведення дослідження та визнав відповідність ТЗ позивача усім нормам та вимогам чинного законодавства, жодним чином не свідчить про наявність у діях відповідача ознак ненадання чи надання неякісних послуг, як і підстав вважати утримання коштів у розмірі 3966,00 грн, за цих підстав, як безпідставно набуті.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову позивача до відповідача про стягнення сплачених коштів у порядку ст.1212 ЦК України.

Керуючись ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 3,4,10,76-80, 141, 247,258,263-265,268,274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідницький і проектний інститут» про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.06.2025.

Суддя: О.М.Букіна