ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/313/24

Провадження № 22-ц/820/1358/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2025 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним (суддя Дворнін О.С.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Споживчий центр» про визнання недійсним кредитного договору від 12.09.2023 №12.09.2023-10000283 на суму позики в розмірі 8000 грн, мотивуючи тим, що будь-яких звернень до фінансової компанії з видачі мікрозаймів «Швидкі гроші» з проханням про отримання кредиту вона не здійснювала і не залишала будь-яких заявок на отримання позики, не створювала особистий кабінет на електронному сервісі, не надавала своїх персональних даних фінансовій компанії, не ставила свій підпис (у тому числі електронний підпис, електронний цифровий підпис) на кредитному договорі чи інших документах, не здійснювала підтвердження будь-яких операцій.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

27.01.2025 відповідач ТОВ «Споживчий центр» через свого представника подало до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Шкаленка Є.В. задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн за квитанцією № 9336-8476-7419-8267 від 22.03.2024.

Стягнуто з ТОВ «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» не погоджується з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, просить її в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що мотивом для закриття провадження у справі було заявлене відповідачем відповідне клопотання, а саме у зв`язку з відсутністю предмета спору та надані відповідачем докази, які підтверджували цю обставину. А також те, що представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження також не заперечував.

Тому, вважає, що відсутні підстави для присудження стягнення понесених позивачем у справі витрат на правничу допомогу з відповідача в порядку частини третьої статті 142 ЦПК України, оскільки провадження у справі було закрито не у зв`язку з відмовою позивача від позову, а в зв`язку з відсутністю предмета спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначала, що понесені в суді першої інстанції витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними та обґрунтованими.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомленні у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі та поверненні судового збору не оскаржується, а тому, апеляційним судом, відповідно до ст.. 367 ЦПК України, не переглядається.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу щодо стягнення з ТОВ «Споживчий центр» на користь позивачки ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати підтверджуються належними та допустимими доказами.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується ст. 142 ЦПК України.

Згідно з зазначеною статтею, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у позовній заяві позивачка зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, 5000 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

В заяві від 12.02.2025 позивачка через свого представника просила суд стягнути з ТОВ «Споживчий центр» понесені нею судові витрати. До заяви позивачка додала копію договору про надання правової допомоги від 29.09.2023; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025; розрахунок вартості виконаних робіт по наданню правничої допомоги; акт про прийняття-передачі наданих юридичних послуг від 12.02.2025; квитанцію про оплату № 2 від 12.02.2025 на суму 5000 грн. (а.с. 170-175)

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» про визнання кредитного договору недійсним закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позивачка ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження не оскаржувала, що свідчить про те, що вона погодилась з мотивами постановленої ухвали, зокрема щодо визначеної нею правової підстави закриття провадження у справі відсутністю предмета спору.

Стаття 142 ЦПК України не містить положення про відшкодування витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (за відсутності предмета спору), а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви позивачки про стягнення з відповідача понесених нею витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2025 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай