ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2639/24

Провадження № 22-ц/820/1185/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Залісся» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Залісся» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року (суддя Бондарчук Л.А.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФГ «Залісся» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 2,7848 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:025:0026, що знаходиться на території Старокостянтинівської ОТГ Хмельницької області.

26 лютого 2008 року між нею та ФГ «Залісся» було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого вона передала, а ФГ «Залісся» прийняло у строкове платне користування належну їй вищезазначену земельну ділянку строком на 49 років. Вказаний договір оренди землі зареєстрований в Старокостянтинівському районному відділі регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №56.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору на 23.04.2024 за період з 1 кварталу 2008 року по 1 квартал 2024 року позивачці нараховано дохід (дохід від надання майна в оренду або суборенду) на загальну суму 26449,72 грн.

Проте, як зазначає позивачка, з 26 лютого 2008 року таких грошових коштів від відповідача вона не отримувала і ніяких довіреностей для отримання орендної плати не надавала, жодного разу особисто не отримувала орендну плату від відповідача, не розписувалась у видаткових касових ордерах, не отримувала поштових переказів з орендної плати, не отримувала орендної плати безготівковим шляхом, не отримувала повідомлень від нотаріуса про зарахування орендної плати на депозитний рахунок нотаріуса. Орендна плата не сплачувалась за період з 2008 року по 2023 рік, що за своїм визначенням є систематичною несплатою орендної плати та, як наслідок, підставою для розірвання договору оренди.

А тому, позивачка ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі від 26 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Залісся» щодо земельної ділянки, площею 2,7848 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:025:0026, яка розташована на території Старокостянтинівської ОТГ Хмельницької області.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі від 26 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Залісся» щодо земельної ділянки площею 2,7848 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:025:0026, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 26 лютого 2008 року за реєстраційним номером 56.

Стягнуто з ФГ «Залісся» на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ФГ «Залісся» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано доводів відповідача, викладених у письмових та усних запереченнях/відзиві на позов, належним чином не досліджено усі наявні докази та обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що предметом позову є договір оренди від 26.02.2008, в той час як спірна земельна ділянка передана відповідачу в оренду за договором від 06.02.2008, не досліджено факт відсутності невід`ємних частин договору, визначених п. 43 зазначеного договору, а саме: плану земельної ділянки, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених сервітутів, акту визначення меж земельної ділянки в натурі, акту приймання передачі об`єкта оренди.

Також, судом першої інстанції було прийнято ряд ухвал, якими відмовлено в заміні відповідача, повернуто зустрічну позовну заяву, повернуто заяву про забезпечення доказів, відмовлено в заяві про забезпечення доказів, відмовлено у визнанні явки позивачки обов`язковою. Вважає, що суд першої інстанції об`єктивно та у повній мірі не дослідив усі обставини справи та формально підійшов до розгляду справи, оскільки залишилось недослідженим чому позивачка з 2008 року не ставила питання про стягнення орендної плати.

Водночас вказує, що відповідач здійснював нарахування орендної плати з подальшою сплатою ПДФО та ВЗ з відповідним відображенням у звітності, хоч земельна ділянка і не була передана відповідачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає безпідставними доводи скаржника щодо непередання йому земельної ділянки з огляду на державну реєстрацію договору оренди з додатками.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. До апеляційного суду представником відповідача Драчуком С.Л. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з представництвом інтересів його клієнта в Старокостянтинівському районному суді та, як наслідок, неможливість прибути в судове засідання Хмельницького апеляційного суду. Проте, колегія суддів не вбачала підстав для відкладення розгляду справи, оскільки представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених ним обставин, і вважає можливим слухання справи у відсутності представника відповідача у відповідності до ст. 372 ЦПК України.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,7848 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:025:0026, що знаходиться на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується Державним актом серії ЯГ №123459 від 31 липня 2006 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 11, 14)

06 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ФГ «Залісся» укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого позивачка передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування належну їй земельну ділянку, площею 2,7848 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:025:0026, строком на 49 років. (а.с. 87-88)

Відповідно до пункту 9 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою. Факт отримання орендної плати орендодавець підтверджує відповідними розписками, які містять інформацію про отриману суму, дату та період, за який сплачується орендна плата, та форма яких затверджена у додатку 1 до цього договору. Розмір орендної плати встановлюється у 260,56 грн на рік. За погодженням сторін розрахунки за цим договором можуть здійснюватися у натуральній формі шляхом поставки продукції, надання послуг та ін., що оформлюється відповідним додатком до цього договору. У такому випадку конкретні обсяги продукції належні до поставки чи обсяг послуг визначається за угодою сторін. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Пунктом 11 договору оренди встановлено строк виплати орендної плати, а саме з 01 січня по 30 грудня відповідного року. Незалежно від зазначеного у пункті 11 цього договору, перший орендний платіж за договором здійснюється протягом 365 днів після набрання чинності цим договором.

Вищезазначеним договором оренди землі перегляд розміру орендної плати не передбачений (п.13 договору).

26 лютого 2008 року договір оренди землі від 06.02.2008 зареєстрований в Старокостянтинівському районному відділі регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис №56.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2008 року по І квартал 2024 року стосовно ОСОБА_1 , наданих Шепетівською державною податковою інспекцією ГУ ДПС у Хмельницькій області №2220-24-02943 від 23.07.2024, вбачається, що ФГ «Залісся» щорічно з 2008 року відображало у своїй податковій звітності нарахування ОСОБА_1 сум доходу від надання майна в оренду, а також сплачувало з нарахованого доходу відповідні податки. Зокрема, ФГ «Залісся» нараховувало ОСОБА_1 дохід від надання майна в оренду в наступних розмірах: за 2008 рік в сумі 260,56 грн.; 2009 рік 900,62 грн.; 2010 рік 900,62 грн.; 2012-2015 роки по 900,62 грн. щорічно; 2016-2018 роки по 900 грн. щорічно; 2019 рік 2864,14 грн.; 2020-2022 рік по 4773,56 грн. щорічно. (а.с. 16-19)

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази виплати відповідачем орендної плати позивачці за користування земельною ділянкою у період з 2008 по 2023 роки.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини щодо оренди землі, відповідачем не доведено виконання ним умов договору щодо виплати позивачці орендної плати за договором оренди від 06.02.2008 за період з 2008 по 2023 роки, тому є підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо помилковості цих висновків суду та наявності підстав для відмови у позові є необґрунтованими.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 21 цього Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Частинами 1-2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» ч.1ст.141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати (два та більше випадки), передбаченої договором.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона відповідача заперечує фактичну передачу належної позивачці земельної ділянки в оренду фермерському господарству. Вказує, що сторони не підписували акт приймання-передачі землі, відповідачем неможливо було визначити місцезнаходження земельної ділянки, і фермерське господарство «Залісся» нею не користувалося. Орендна плата дійсно нараховувалася позивачці (перераховувалися податки з неї), оскільки у господарства виник такий обов`язок з часу реєстрації договору оренди землі та передачі відповідних відомостей органу ДПС, проте не сплачувалася позивачці, оскільки ФГ ділянкою не користувалося.

При цьому, ФГ «Залісся» впродовж 2008-2022 років жодного разу не вимагало від орендодавиці передати земельну ділянку, всі відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:025:0026, її меж та місця розташування знаходяться в Державному земельному кадастрі, що спростовує твердження представника скаржника про відсутність у нього даних про місцезнаходження земельної ділянки і не передання ділянки господарству фактично.

ФГ «Залісся» щорічно нараховувало, проте не виплачувало орендну плату згідно з договором позивачці ОСОБА_1 (що відображалося у податковій звітності щодо нарахування їй доходу від надання земельної ділянки в оренду), сплачувало щорічно з нарахованого доходу податки згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу від 23.07.2024 №2220-24-02943.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між ОСОБА_1 та ФГ «Залісся» договірних відносин на підставі договору оренди землі від 06 лютого 2008 року та систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати.

Посилання скаржника на те, що спірна земельна ділянка фактично не передавалася фермерському господарству в оренду і воно нею не користувалося спростовується зазначеними доказами.

А тому, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про систематичну несплату орендної плати за користування земельною ділянкою орендарем орендодавцю, що, відповідно до ст. 141 ЗК України, є обов`язковою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, такі доводи містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтуються на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Залісся» залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай