УХВАЛА

за результатами розгляду заяви про забезпечення позову

19 червня 2025 рокуСправа № 495/6903/21
Номер провадження 2-з/495/29/2025

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

у серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у сумі 4 428 500 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021 між учасниками справи затверджено мирову угоду, провадження у справі закрито.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. вказану ухвалу суду першої інстанції оскаржив в апеляційному порядку. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.11.2022 апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021 про затвердження мирової угоди у даній справі закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Постановою Верховного Суду від 06.03.2024 ухвалу Одеського апеляційного суду від 01.11.2022 скасовано; справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Водночас 25.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Шор Хаус» оскаржило в апеляційному порядку ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021. За результатами вказаного апеляційного провадження ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.02.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2021 року про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Від Одеського апеляційного суду до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справа № 495/6903/21 надійшла 10.03.2025.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2025 провадження у справі поновлено, у справі триває підготовче провадження.

17.06.2025 адвокат Садовський В.Є. в інтересах ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які реєстраційні дії, (реєстрація речових прав, передача в заставу, іпотеку, оренду, тощо), щодо нерухомого майна: земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0084, :01:002:0087, :01:002:0523, :01:002:0522, :01:002:0521, :01:002:0520, :01:002:0519, :01:002:0528, :01:002:0527, :01:002:0526, :01:002:0525, :01:002:0524, до ухвалення остаточного рішення у цій справі.

Мотиви заяви про забезпечення позову

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021 затверджено умови мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За умовами мирової угоди відповідач ОСОБА_3 передає у власність позивачки ОСОБА_2 належне йому майно в якості виконання зобов`язань за договором позики від 05.12.2005, а саме земельні ділянки: кадастровий номер :01:002:0084 площею 6,5998 га, :01:002:0087 площею 6,6003га, (земельні ділянки перебувають на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) масив № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та кадастровий номер :01:002:0084 площею 6,5998га, кадастровий номер:01:002:0087 площею 6,6003га (земельні ділянки перебувають на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) масив № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Після підписання мирової угоди, її затвердження судом, позивачка ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію права власності на вищевказані земельні ділянки, набувши титул власника на спірне майно на підставі рішення суду. ОСОБА_2 12.11.2021 шляхом поділу вищевказаних земельних ділянок зареєструвала право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:002:0084, :01:002:0087, :01:002:0523, :01:002:0522, :01:002:0521, :01:002:0520, :01:002:0519, :01:002:0528, :01:002:0527, :01:002:0526, :01:002:0525, :01:002:0524.

На даний час ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021 скасована в апеляційному порядку, отже фактично титульне право ОСОБА_2 на належні їй земельній ділянки скасоване та відповідач ОСОБА_3 має можливість здійснити державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за собою.

Відповідач ОСОБА_3 має не виконанні зобов`язання перед ОСОБА_2 . Також відповідач ОСОБА_3 через наявність боргових зобов`язань перед третіми особами був позбавлений належного йому майна, що в цілому підвищує ризик неплатеспроможності останнього. Зазначені обставини дають обгрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 може не виконати потенційне судове рішення про стягнення боргу на користь ОСОБА_2 або виконання такого рішення буде ускладнено.

З моменту скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2021 та фактичного скасування наявного у позивачки титулу майнового права на спірні земельні ділянки, відповідач ОСОБА_3 набуває можливість здійснити розпорядження спірним майном, в тому числі відчужити або бути позбавленим на користь третіх осіб, з якими позивачка ОСОБА_2 не має жодних відносин.

Об`єктивна підстава забезпечення позову полягає в поведінці відповідача ОСОБА_3 , який у боргових відносинах із третіми особами не заперечує проти передачі власного майна кредиторам за цінами, що не відповідають ринковим, тим самим обмежуючи наявний в нього майновий капітал, отже активно сприяє відчуженню (передачі третім особам) спірного нерухомого майна унеможливлюючи виконання взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_2 .

У ході виконання рішення суду у справі № 520/5468/15-ц було описано, арештовано, визначено занижену ринкову вартість 49% корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ «Трускавецьбуд» (), належних боржнику ОСОБА_3 . На підставі заяви боржника ОСОБА_3 від 25.01.2021 боржником у порядку ч.8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» було реалізовано частку у статутному капіталі ТОВ «Трускавецьбуд», ОСОБА_4 за ціною, визначеною на підставі звіту про оцінку майна у рамках виконавчого провадження, виготовленого ТОВ «Інвестиційне консалтингове бюро «Тріада». Таким чином, за наслідком укладання договору купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Трускавецьбуд» від 25.01.2021 на погашення боргу було отримано кошти у розмірі 38 630 грн. Такі обставини вказують або на ігнорування відповідачем ОСОБА_3 своїх прав, як боржника у відносинах із кредиторами або на свідоме позбавлення майна всупереч інтересам кредиторів. Отже необхідність забезпечення позову у дійсній справі має легітимну мету створити умови виконання можливого рішення суду про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_3 на користь кредитора ОСОБА_2 .

Заявлений спосіб забезпечення є співмірним із предметом позову, оскільки вартість землі складає близько 550 000 грн.

Заявлене нерухоме майно не перебуває у заставі, іпотеці, не є предметом спорів з іншими сторонами, а отже забезпечення позову не порушуватиме права третіх осіб.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до втрати даного майна, що в подальшому може зробити неможливим або ускладнити виконання рішення суду у цій справі.

Застосовані судом правові норми.

Заява про забезпечення позову розглянута судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (частина перша статті 153 ЦПК).

Відповідно до статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 ЦПК заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин першої - другої статті 150 ЦПК позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження для визначення подальшої долі цього майна.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанові ВП ВС від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова ВП ВС від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Враховуючи, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову, тому, відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У даному випадку, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надав доказів, які б свідчили про наявність фактичних намірів відповідача розпорядитися об`єктом прав, а також того, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Суд звертає увагу, що предметом спору є стягнення боргу за договором позики. Водночас, заявлені земельні ділянки не є спірним майном в межах цієї справи.

Також, відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 25.10.2023 у цій справі, апеляційне провадження (щодо скасування ухвали про затвердження мирової угоди та визнання права власності на земельні ділянки за позивачем) було ініційоване ТОВ «Шор Хаус» як правонаступником ПАТ «Марфін Банк», який укладав кредитний договір №366/F від 09.03.2006 із відповідачем. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ «Шор Хаус» є кредитором ОСОБА_3 , що вказує на потенційне порушення прав третіх осіб.

Окрім того, враховуючи обставини затвердження судом мирової угоди між сторонами та визнання права власності на земельні ділянки за позивачем, у подальшому - скасування вказаного судового рішення та підстав такого скасування, необхідно дійти висновку, що на даному етапі судового розгляду цієї цивільної справи невстановленими і недоведеними є обставини щодо права власності на земельні ділянки (які були предметом мирової угоди і які згодом були розділені позивачем), які ж заявлені як предмет обтяження у клопотанні про забезпечення позову; відповідних доказів (правовстановлюючих документів) також не додано і до заяви про забезпечення позову.

Таким чином, з`ясувавши обсяг позовних вимог, з урахуванням принципів розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін, також враховуючи обсяг наданих доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, який на переконання суду є недостатнім, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту заявлене нерухоме майно необхідно відмовити з підстав необґрунтованості.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 247, 258, 260 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний судове рішення складене 19.06.2025

Суддя Ю.Ф. Волкова