Номер провадження: 23-з/813/58/25
Номер справи місцевого суду: 521/534/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Компанійця Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Котелевського Руслана Івановича від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме 4 743 958,30 гривень, з конфіскацією цих товарів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погодившись із вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Компанієць М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року, головуючим суддею в даній справі визначено суддю Котелевського Р.І..

02 червня 2025 року адвокат Компанієць М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Котелевського Р.І. від розгляду даної справи. В обґрунтування заяви зазначено, що суддя Котелевський Р.І. є упередженим щодо скаржника та не повинен брати участь у розгляді справи №521/534/23 і підлягає відводу. Зазначено, що в 2025 році суддя Котелевський Р.І. розглядав справи: №521/1194/24, №521/1196/24, №521/1198/24, №521/1188/24, №521/1195/24 за апеляційними скаргами скаржника ОСОБА_1 в аналогічних правовідносинах. У постановах по вищезазначеним справам суддя дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином, суддя Котелевський Р.І. вже має сформоване ставлення до скаржника, що заважатиме йому об`єктивно та неупереджено оцінювати обставини справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил у подібній справі. Окрім того, розгляд справи №521/534/23 тим самим складом суду, щодо тих сам учасників справи, щодо подібного предмету та обставин справи викликатиме у стороннього спостерігача розумний та обґрунтований сумнів у незалежності, об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді Котелевського Р.І..

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 03 червня 2025 року головуючим суддею для розгляду заяви адвокат Компанійця М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Котелевського Р.І., визначено суддю Драгомерецького М.М..

В судове засідання до апеляційного суду учасники справи не з`явилися,про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку судових повісток-повідомлень про судове засідання в електронні кабінети.

12 червня 2025 року від адвокат Компанійця М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви про відвід судді Котелевського Р.І. без його участі.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши заяву про відвід судді Котелевського Р.І., апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Зазначене свідчить про наявність прогалин у процесуальному праві.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Таким чином, з метою забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону і керуватися правовими нормами найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права, які регламентують порядок вирішення питання про відвід судді, з врахуванням особливостей встановлених при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадження, встановлений ст. 75 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно вимог ст. ст. 80-81 КПК України в разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так, твердження про те, що суддя Котелевський Р.І. є упередженим щодо скаржника ОСОБА_1 , оскільки в 2025 році він вже розглядав справи: №521/1194/24, №521/1196/24, №521/1198/24, №521/1188/24, №521/1195/24 за апеляційними скаргами скаржника ОСОБА_1 в аналогічних правовідносинах, у яких дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, носять характер непідтверджених звинувачень, а тому не можуть бути підставою для відводу судді.

Факт того, що суддя раніше розглядав справи за участю цієї ж особи та ухвалив рішення, з якими не згідний заявник, сам по собі не є доказом упередженості такого судді.

До заяви про відвід не додано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість судді Котелевський Р.І. при розгляді даної справи.

Незгода особи, яка бере участь у справі із процесуальними рішеннями, діями судді, в тому числі із судовими рішення, в розуміння ст. 75 КПК України, не може бути підставою для відводу судді.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше (справа «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006).

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді, з точки зору національного закону, та в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду, апеляційний суд не вбачає об`єктивного та суб`єктивного критерію, а саме наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності судді, а доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Котелевський Р.І. та не можуть бути підставою для відводу

Керуючись ст. ст. 1, 246, 294 КУпАП, ст. ст. 75, 80-81 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви адвоката Компанійця Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Котелевського Руслана Івановича від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 МК України відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький