Справа № 522/9807/24
Провадження № 2/513/234/25
Саратський районний суд Одеської області
10 червня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., представника позивачки - адвоката Бондаренко Станіслава Григоровича, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції питанння про прийняття зустрічної позовної заяви в межах цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного округу Одеської області Монастирліу Олександр Павлович, про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна -
у с т а н о в и в:
20 червня 2024 року позивачка звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного округу Одеської області Монастирліу Олександр Павлович, про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 липня 2024 року передано цивільну справу № 522/9807/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного округу Одеської області Монастирліу Олександр Павлович, про визнання договору дарування недійсним до Татарбунарського районного суду Одеської області (вулиця Горького, 2, місто Татарбунари, Одеська область).
Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янової О.А. від 27 серпня 2024 року справу №522/9807/24, згідно з ч.4 ст.31, ст.32 ЦПК України направлено до Саратського районного суду Одеської області, який є найбільш територіально наближеним до Татарбунарського районного суду Одеської області.
Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Рязанової К.Ю. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 вересня 2024 року.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного округу Одеської області Монастирліу Олександр Павлович - залишено без руху.
01 жовтня 2024 року позивачкою усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року призначено по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного округу Одеської області Монастирліу Олександр Павлович, про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна судово-психолого-психіатричну експертизу. Надано в розпорядження експерта додаткові матеріали. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
11 березня 2025 року до суду на адресу суду повернулась цивільна справа № 522/9807/24 з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з супровідним листом, в якому зазначено, що об`єктом дослідження експертів-психологів є психічно здорові особи. Водночас, у матеріалах справи наявна інформація про встановлений у підекспертної особи психіатричний діагноз, що унеможливлює вирішення питань, які відносяться до виключно компетенції експертів-психологів (зокрема у межах справ про визнання договорів недійсними). У зв`язку з цим, ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року залишено без виконання.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 12 березня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду.
23 квітня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаренка С.Г. на адресу суду надійшло клопотання про призначення комісійної судово-психіатричної експертизи.
07 травня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бондаренко С.Г. не заперечував проти прийняття зустрічної повної заяви, зазначивши, що оцінку їй наддасть суд.
Позивачка ОСОБА_1 просила суд клопотання про призначення експертизи розглядати без її участі, у судове засідання не з`явилась.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, відповідно до її заяви, вона не може з`явитися до суду по причині що перебуває під захистом та проживає в Німеччіні через бойові дії в Україні, готова давати любі пояснення та надавати документи через засоби електронного зв`язку.
Приватний нотаріус Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. у судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив провести підготовче засідання за його відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі, проти задоволення клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи не заперечує.
Суд вивчивши подану зустрічну позовну заяву, заслухавши думку представника позивачки, вивчивши матеріали справи дійшов до таких висновків.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).
Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).
З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.
Вказаною ухвалою відповідачеві також роз`яснено право протягом 15 днів подати відзив та у цей же строк подати зустрічний позов. Судом була направлена дана ухвала суду на адресу місця реєстрації відповідачки, відповідно до рекомендованого повідомлення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Стороною відповідача відзив подано не було, проте зустрічний позов подано до суду лише 07 травня 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
У зв`язку з чим суд вважає необхідним повернути заявнику відповідачу подану ним зустрічну позовну заяву як подану з порушенням строку на її подання. Зустрічна позовна заява не містить клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову, із наведенням поважності причин такого поновлення.
Таким чином, у зв`язку з порушенням строків подання зустрічного позову відповідачем, яка не звернулася з клопотанням про поновлення строку подання зустрічного позову, суд вважає, що зустрічна позовна заява не може бути прийнята до розгляду з первісним позовом, а тому вона повертається відповідачу.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що зустрічна позовна заява подана з порушенням ч. 1 ст. 193 ЦПК України, суд убачає підстави для повернення зустрічного позову заявнику, що не позбавляє відповідача права звернутись до суду з окремим позовом в загальному порядку.
Разом з тим судом встановлено, що в матеріалах справи наявні пояснення відповідачки щодо вчинення щодо неї кримінального правопорушення, у зв`язку із чим суд звертає увагу відповідачки на таке.
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Тобто, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно - правових відносин, якщо інший порядок їх розгляду не передбачено законом.
Як вбачається із пояснень відповідачки та її зустрічного позову, остання просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , як особу яка вчинила кримінальні правопорушення за ст. 190, 209, 189, 162 КК України.
Відповідно до ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Роз`яснити відповідачу право на звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення-злочину до органу досудового розслідування в порядку, визначеному правилами ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 10, 126, 127, 193, 194, 260, 353 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо притягнення до відповідальності повернути заявнику, а копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.
Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з цим позовом до суду в загальному порядку.
Роз`яснити відповідачу право на звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення-злочину до органу досудового розслідування в порядку, визначеному правилами ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Суддя К. Ю. Рязанова