Провадження № 2-з/761/216/2025
У Х В А Л А

11 червня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши у м. Києві заяву Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Предметом позову є стягнення зі ОСОБА_1 на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи шкоду, заподіяну у зв`язку з оплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в сумі 619240,35 грн.

У червні 2025 року від позивача надійшла до суду заява про забезпечення позову.

Заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки CITROEN, модель C4, 2013 року випуску, дата державної реєстрації 09.04.2024, об`єм (потужність) двигуна, см3 1560.

Заява обґрунтована тим, що за відповідачем зареєстровано транспортний засіб марки CITROEN, модель C4, 2013 року випуску, дата державної реєстрації 09.04.2024, об`єм (потужність) двигуна, см3 1560 (додається). Про інші доходи, які отримує відповідач, і в подальшому з яких може бути здійснено стягнення майнової шкоди позивачу невідомо. Таким чином, враховуючи ті обставини, що у відповідача у власності є автомобіль, у позивача є достатні підстави вважати, що відповідач у справі може вжити заходів для відчуження майна, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суддя, дослідивши заяву, позовну заяву та матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суддею, під час вирішення клопотання про забезпечення позову, було здійснено запит до Державного реєстру фізичний осіб - платників податків, та з відповіді №1468755 від 11.06.2025 року вбачається, що відповідач, станом на квітень 2025 року, отримує заробітну плату в ДІФКУ і розмір заробітної плати, за період з 1 кварталу 2023 по 4 квартал 2025, становить 3443793,10 грн.

Отже, позивачем не доведено, що відповідач не має офіційного доходу і рішення у разі задоволення позову може бути не виконано.

Однак, заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та не надано відповідних беззаперечних доказів на підтвердження обставин на які посилається заявник, а саме щодо відчуження транспортного засобу. Позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували неплатоспроможність відповідача або настанням такої неплатоспроможності найближчим часом.

Відтак, суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

В задоволенні заяви Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: