Справа № 317/1801/25
Провадження № 2/317/1036/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Ткаченко М.О.,
за участю секретаря судового засідання Мазуренко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Симоненка Тараса Вікторовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У квітні 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Симоненка Тараса Вікторовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позовна заява вмотивована тим, що 11.05.2024 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.
Від спільного з відповідачем життя мають одну неповнолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка зазначає, що не зійшлась із відповідачем характерами, під час сумісного життя між подружжям виникали часті сварки та непорозуміння, відповідач у добровільному порядку відмовляється розірвати шлюб, посилаючись на постійну зайнятість, однак шлюб носить суто формальний характер, а тому збереження сім`ї з відповідачем вважає неможливим, поновлення подружнього життя виключається. Спір про поділ спільного сумісного майна подружжя відсутній. Спір про місце проживання доньки відсутній.
Зазначає, що неповнолітня донька подружжя ОСОБА_4 постійно проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач є рідним батьком спільної дитини, однак вже тривалий час не проживає із ними, на скільки відомо позивачці працює та має сталий дохід, але добровільно матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_4 не надає.
Посилаючись на вказані обставини просить суд:
1) розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу залишити прізвище отримане у шлюбі « ОСОБА_5 »;
2) стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття;
3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років.
Розгляд справи просить проводити без її участі та участі її представника.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Від представника позивачки адвоката Симоненко Т.В. 07.05.2025 надійшла заява, відповідно до якої просять проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення у справі не заперечують..
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, жодних заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не надходило.
Керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
11.05.2024 між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Козелецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Неповнолітня дитина сторін ОСОБА_4 , 2024 р.н., проживає та перебуває на утриманні ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою ВЧ НОМЕР_3 від 28.03.2025 №55.
Щодо вимоги про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 110 СК України (у редакції станом на час звернення із даними позовними вимогами) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Під час розгляду справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Судом установлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, спільно не проживають, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сім`ї.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітню дитину є такими, що підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог, перш за все, повністю відповідає інтересам дитини.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Враховуючи зазначене, та те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання матері його дитини не надає, він є працездатною особою, на теперішній час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
З`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на малолітню дитину та про стягнення аліментів на утримання матері дитини - законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за кожну заявлену позовну вимогу.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплаченого позивачкою за позовною вимогою про розірвання шлюбу.
Щодо заявлених двох позовних вимог про стягнення аліментів, а саме на утримання дитини та на утримання матері, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, а отже з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн (1211,20грн.*2).
Керуючись ст. 24, 55, 75, 84, 104, 105, 110, 112-114 СК України, ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Симоненка Тараса Вікторовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 травня 2024 року Козелецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 48.
ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.04.2025 до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.04.2025 до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Симоненко Тарас Вікторович, ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя М.О. Ткаченко