Справа № 703/4735/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сухомудренка Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради про скасування рішення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до виконавчого комітету Смілянської міської ради та ОСОБА_2 про скасування рішення, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

Так, позивач вказує, що їй, ОСОБА_3 , рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19 квітня 1979 року за № 192-8/4 (пункт 1.27 рішення) наділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 . 09 липня 1979 року між мною, на той час ОСОБА_2 та відділом комунального господарства виконкому Смілянської міської ради укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Смілянської державної нотконтори.

На виконання умов договору в 1982 році нею було збудовано літню кухню, сарай прибудов, а в 1984 році житловий будинок, вбиральню. В подальшому нею будь-яке будівництво не здійснювалось, так як вона не мала змоги.

30 липня 1982 року, вона, на той час ОСОБА_2 , уклала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище « ОСОБА_5 ». Вказаний шлюб було розірвано 04. Лютого 1986 року.

22 квітня 1997 року вона, на той час ОСОБА_6 , уклала шлюб з ОСОБА_7 , та взяла прізвище « ОСОБА_8 ». Вказаний шлюб було розірвано 03 лютого 1998 року.

23 серпня 2000 року, вона, на той час ОСОБА_9 , уклала шлюб з ОСОБА_10 , та взяла прізвище « ОСОБА_11 ». Вказаний шлюб було розірвано 17 вересня 2002 року.

Позивач вказує, що в 1991 році її мати ОСОБА_12 переконала її (позивачку), що у ОСОБА_2 , який їй ніким не доводиться та не являється її родичем, наявна тяжка хвороба туберкульоз і він покористується тимчасово будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Вона такий дозвіл надала і ОСОБА_2 почав користуватися земельною ділянкою та будинком. Однак ОСОБА_2 неналежним чином користувався житловим будинком, зловживав алкогольними напоями.

Також позивач зазначає, що у неї в 1992 році народився син, який страждає психічним захворюванням епілепсія, тому у неї весь час витрачався на догляд за дитиною, в часу вирішити питання щодо будинку та земельної ділянки у неї не вистачало.

В 2017 році ОСОБА_13 сказав їй, що йде узаконювати земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вона пішла до матері ОСОБА_12 запитати, де її документи на земельну ділянку та будинок, оскільки вважала, що матір документи викрала, однак матір повідомила, що нічого не брала.

Вона звернулась до земельної архітектури Смілянської міської ради, Смілянської міської ради, ЦНАП Смілянської міської ради, але їй повідомили, що начебто вона відмовилась від своєї земельної ділянки, хоча насправді такого не було, жодних відмов від земельної ділянки вона не писала. І лише в 2020 році їй вдалося отримати хоч якісь документи, в тому числі копію розписки від 02 жовтня 1990 року.

В зв`язку з цим, вона звернулась до поліції за фактом незаконного заволодіння земельною ділянкою та будинком, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження.

В земельній архітектурі вона отримала копію начебто своєї розписки, за якою вона начебто відмовилась від земельної ділянки на користь ОСОБА_2 . Ця розписка є підробленою, про що свідчить навіть той факт, що на час складання розписки у неї вже було прізвище ОСОБА_5 (з 1982 року).

Також їй стало відомо, що на підставі цієї розписки виконавчим комітетом Смілянської міської ради винесено рішення за № 413 від 18 жовтня 1990 року про передачу земельної ділянки площею 450 кв.м. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

В рамках кримінального провадження було проведено дві судові почеркознавчих експертизи (від 30.08.2022 та від 11.11.2022), за наслідками яких експертом зроблено висновок, що рукописний текст розписки ОСОБА_2 від 02.10.1990 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Оскільки нею не складалась та не підписувалась розписка від 02 жовтня 1990 року, вона не виражала волю на відступлення від свого права власності та користування земельною ділянкою та будинком, вважає рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 18 жовтня 1990 року № 413, яким наділено земельну ділянку площею 450 кв.м. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 незаконним та таким, що має бути скасованим.

В зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 18 жовтня 1990 року № 413, яким наділено земельну ділянку площею 450 кв.м. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

07 листопада 2023 року від представника виконавчого комітету Смілянської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, узагальнені доводи в якому зводяться до наступного.

Так, представник відповідача зазначає, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Також вказує, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 192-8/4 від 19 квітня 1979 року ОСОБА_14 наділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 . 09.11.19779 з позивачкою та відділом комунального господарства виконавчого комітету укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Пунктом 2 вказаного рішення ОСОБА_2 зобов`язано в трьохмісячних строк оформити технічну документацію в тез бюро і посвідчити договір в нотконторі та протягом трьох років з дня винесення рішення побудувати та здати в експлуатацію житловий будинок.

09.07.1979 між позивачкою та відділом комунального господарства виконкому Смілянської міської ради народних депутатів укладено договір про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов`язується закінчити будівництво протягом 3 років, тобто до 19 квітня 1982 року.

Додані позивачем до позовної заяви матеріли не містять відомостей про початок будівництва, його закінчення та здачу в експлуатацію нерухомого майна.

Також зазначає, що 02.0.1990 ОСОБА_2 подано заяву про відмову від земельної ділянки по АДРЕСА_1 на к користь свого рідного брата ОСОБА_2 , вказана заява була посвідчена головою кварт кому № 21.

08 жовтня 1990 року до виконавчого комітету Смілянської міської ради звернувся із заявою ОСОБА_2 , в якій просив виділити йому земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку, оскільки позивачка відмовилась від неї. Рішенням виконавчого комітету № 413 від 18.10.1980 ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва на АДРЕСА_1 площею 450 кв.м. та зобов`язано в 3-місячний строк оформити технічну документацію та протягом 3 років побудувати та здати в експлуатацію житловий будинок.

28 листопада 1990 року між ОСОБА_2 та виконкомом міської ради народних депутатів укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності по АДРЕСА_1 (реєстрація договору за № 4094 від 12.12.1990). Згідно даного договору ОСОБА_2 (забудовник) зобов`язався побудувати одноповерховий цегляний будинок з кількістю 3 кімнати, кухні, веранди, коридор, кладочки, а також побудувати надвірні споруди сарай, літню кухню (п. 2 Договору). До зведення будівель забудовник зобов`язаний приступити протягом 1 року.

Рішенням виконавчого комітету № 322 від 17.04.1997 ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , дозволено тимчасово обладнати літню кухню в житловий будинок до закінчення будівництва житлового будинку, без права продажу.

Зазначає, що станом на 1997 рік адреса об`єкту нерухомого майна призначалася на стадії надання земельної ділянки під будівництво об`єкту та зазначалась у рішенням виконавчого комітету міської ради. Зміна нумерації проводилась Смілянським відділком Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації в результаті інвентаризації всього нерухомого майна на відповідній вилиці. Таким чином будинковолодінню АДРЕСА_3 .

З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що16.02.2021 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 , підставою для реєстрації є договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності № 4094 від 12.12.1990.

10.06.2021 право власності на вказане домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_15 .

Також представник відповідача вказує, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту та вид судочинства, в якому має бути вирішено спір. Вимога про скасування рішення виконавчого комітету, яке вичерпало свою дію шляхом його виконання, не може бути ефективним способом захисту та не призведе до відновлення прав позивача.

В зв`язку з чим виконавчий комітет Смілянської міської ради просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

15.11.2023 представник позивача звернувся із клопотанням про витребування доказів у справі, яке було ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 грудня 2023 року задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Таран Г.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23 лютого 2024 року представник позивача подав уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради та ОСОБА_15 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2024 року таку заяву було залишено без розгляду.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення було закрито.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2024 року було закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради про скасування рішення та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сухомудренко Б.В. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у ній.

Представник виконавчого комітету Смілянської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, також просив застосувати строк позовної давності.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Так, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19 квітня 1979 року за № 192-8/4 (пункт 1.27 рішення) ОСОБА_16 наділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією архівного витягу зазначеного рішення, виданого державним архівом Черкаської області Черкаської обласної державної адміністрації № 23-р/05-08 від 29 січня 2020 року (а.с.9).

09 липня 1979 року між ОСОБА_16 та відділом комунального господарства виконкому Смілянської міської ради укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори реєстр № 4282 (а.с.11-12).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 23 січня 2020 року, 30 липня 1982 року, ОСОБА_16 , уклала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище « ОСОБА_5 ». Вказаний шлюб було розірвано 04 лютого 1986 року (а.с.13).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 22 січня 2020 року, 22 квітня 1997 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , та взяла прізвище « ОСОБА_8 ». Вказаний шлюб було розірвано 03 лютого 1998 року (а.с.14).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 22 січня 2020 року, 23 серпня 2000 року, ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 , та взяла прізвище « ОСОБА_11 ». Вказаний шлюб було розірвано 17 вересня 2002 року (а.с.14а).

В матеріали справи надана копія розписки, датована 2 жовтня 1990 року, за якою ОСОБА_16 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 просить переоформити належну їй земельну ділянку по АДРЕСА_1 рідному брату ОСОБА_2 , оскільки він хворий на туберкульоз та у неї немає коштів на будівництво будинку (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету № 413 від 18 жовтня 1990 року, розглянувши заяву ОСОБА_2 про наділення земельної ділянки, було вирішено наділити земельну ділянку площею 450 кв.м. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Рішенням зобов`язано ОСОБА_2 в 3-місячний строк оформити технічну документацію в техбюро при управлінні головного архітектора міста та посвідчити договір в нотаріальній конторі, а протягом трьох років з дня винесення рішення побудувати та здати в експлуатацію житловий будинок (а.с.16).

Позивач стверджує, що вищевказану розписку, якою вона просить переоформити земельну ділянку на її брата вона не писала та не підписувала.

Так, 30 серпня 2022 року, в межах кримінального провадження № 0000310 було проведено почеркознавчу експертизу та за висновком експерта № СЕ-19/124-22/5179-ПЧ, рукописний текст розписки ОСОБА_2 від 02.10.1990 виконаний ймовірно не ОСОБА_3 , а іншою особою; встановити, ОСОБА_3 чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в даній розписці від 02.10.1990 не видалось можливим (а.с.17-31).

Також, 11 листопада 2022 року, в межах кримінального провадження № 0000310 було проведено почеркознавчу експертизу та за висновком експерта № СЕ-19/124-22/11375-ПЧ, рукописний текст розписки ОСОБА_2 від 02.10.1990 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою; встановити, ОСОБА_3 чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в даній розписці від 02.10.1990 не видалось можливим (а.с.31-36).

Позивач вважає, що оскільки нею не складалась та не підписувалась розписка від 02 жовтня 1990 року, вона не виражала волю на відступлення від свого права власності та користування земельною ділянкою та будинком, тому рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 18 жовтня 1990 року № 413, яким наділено земельну ділянку площею 450 кв.м. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 є незаконним та таким, що має бути скасованим.

Разом з тим, суд зауважує, що як було зазначено вище, рішенням виконавчого комітет Смілянської міської ради № 192-8/4 від 19 квітня 1979 року ОСОБА_14 , наділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 . Зазначеним рішенням зобов`язано ОСОБА_2 в 3-місячний строк оформити технічну документацію в техбюро при управлінні головного архітектора міста та завірити договір в нотконторі, а протягом трьох років з дня винесення рішення побудувати та здати в експлуатацію житловий будинок (а.с.47).

09 липня 1979 року між ОСОБА_2 та відділом комунального господарства виконкому Смілянської міської ради народних депутатів укладено договір про передачу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язується закінчити будівництво протягом трьох років, тобто до 19 квітня 1982 року.

Відповідно до п.п. 2, 4, 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966, яка діяла на той час, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі; реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а таож ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ради депутатів трудящих; реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору в 1982 році нею було збудовано літню кухню, сарай, прибудову, а в 1984 році житловий будинок, вбиральню.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про початок будівництва, його закінчення та здачу в експлуатацію нерухомого майна.

Також, як встановлено під час судового розгляду, 02 жовтня 1990 року від імені ОСОБА_16 було подано заяву про відмову від земельної ділянки по АДРЕСА_1 на користь свого рідного брата ОСОБА_2 .

Лише в 2022 році було встановлено висновками експертів, що дана розписка написана не ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету № 413 від 18 жовтня 1990 року ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва на АДРЕСА_1 площею 450 кв.м. та зобов`язано в 3-місячний строк оформити технічну документацію та протягом 3 років побудувати та здати в експлуатацію житловий будинок (а.с.52).

28 листопада 1990 року між ОСОБА_2 та виконкомом міської ради народних депутатів укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності по АДРЕСА_1 . Згідно даного договору, ОСОБА_2 (забудовник) зобов`язався побудувати одноповерховий цегляний будинок з кількістю 3 кімнати, кухні, веранди коридор, кладочки, а також побудувати надвірні споруди сарай, літню кухню. До зведення будівель забудовник зобов`язаний приступити протягом одного року (а.с.56-57).

Також, рішенням виконавчого комітету № 322 від 17.04.1997 ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 дозволено тимчасово обладнати літню кухню в житловий будинок до закінчення будівництва житлового будинку, без права продажу (а.с.53).

Відповідно до інформації виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10.03.2023, станом на 1997 рік, адреса об`єкту нерухомого майна призначалась на стадії надання земельної ділянки під будівництво об`єкту та зазначала у рішеннях виконавчого комітету міської ради. А зміна нумерації проводилась Смілянським відділком Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації в результаті інвентаризації всього нерухомого майна на відповідній вулиці. Тому інформація щодо зміни адреси незавершеного будівництвом житлового будинку з АДРЕСА_3 відсутня (а.с.58).

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 16 лютого 2021 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 , підставою для реєстрації є договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності № 4094 від 112.12.1990 (а.с.60-61).

10 червня 2021 року право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_15 (а.с.62-63).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

З цього приводу в своєму рішенні Конституційний суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті144 Конституції України, статті25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року (справа № 1-9/2009), зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Гарантією стабільності між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

За Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст.19, ст.144 конституції України (254к/9б-ВР), ст.25, частин першої, десятої ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До того ж, скасування рішення, на підставі якого вже виникли певні правовідносини, також суперечить принципу правової визначеності, що у своїй практиці використовує Європейський Суд з прав людини (наприклад, рішення у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року). Згідно з цією практикою принцип правової визначеності проявляється у стабільності політичних і правових рішень, тобто стабільність та цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної і судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права.

Вирішуючи дану справу, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету, яке є предметом оскарження, є індивідуальним актом, виданим на виконання владних управлінських функцій, яке стосується прав та інтересів визначеної в акті особи та дія якого вичерпується фактом його виконання або має визначений строк.

Таким чином, оскаржуване рішення виконавчого комітету виконане та є актом застосування, відтак вичерпало свою дію. Отже таке рішення не може бути скасоване чи змінене після його виконання.

Окрім того, суд зазначає, що вимога про визнання рішення органів місцевого самоврядування незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст.. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, визначити, яке саме цивільне право позивачки є порушеним, пов`язане з предметом спору та за захистом (відновленням) якого вона звернулась до суду під час розгляду справи не встановлено, оскільки згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_15 , натомість права власності за позивачкою не зареєстроване та було зареєстровано. Окрім того, позивач не довела та не підтвердила належними і допустимими доказами той факт, що вона набула право власності на будинковолодіня та (або) його складові частини.

Також, суд приходить до переконання, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту, оскільки вимога про скасування рішення виконавчого комітету, яке вичерпало свою дію шляхом його виконання, не може бути ефективним способом захисту та не призведе до відновлення прав позивача. На переконання суду, ефективним способом захисту порушеного права міг би бути спір про витребування майна із володіння, якщо володілець майна є добросовісним/недобросовісним набувачем.

З огляду на викладене на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦКУ, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 р. у справі №6-152цс14).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Слід зауважити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Оскільки, суд дійшов висновку, що право позивача не було порушено, то строк позовної давності не застосовується.

Керуючись ст.ст. 259,263-265, 282, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради про скасування рішення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2025 року.

Головуючий: Ю. В. Крива