Справа №519/1303/25
У Х В А Л А

25.06.2025 року м.Південне

Суддя Південного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою представника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, за участю ТОВ «Дінеро», приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, боржника ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою.

Під час вирішення питання про відкриття провадження в справі суддею перевірено територіальну юрисдикцію (підсудність) справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.125 Конституції України, ч.1 ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

Параграфом 3 глави 2 Розділу І передбачено види територіальної юрисдикції, а саме: підсудність справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя (ст.26); підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (ст.27); підсудність справ за вибором позивача (ст. 28); підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (ст. 29); виключна підсудність (ст.30).

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції суд, встановлений законом викладена Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України. Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію суд, встановлений законом: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч.1 ст.6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів, вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону, серед іншого, примусовому виконанню підлягають рішення, на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. Законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у від 29 жовтня 2020 року по справі №263/14171/19.

Отже враховуючи викладене, заява сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження, у разі виконання рішень інших органів (посадових осіб), а в даному випадку виконавчого напису нотаріуса, вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, оскільки інше не передбачено Розділом VI ЦПК України- «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Тобто, законом встановлено, що місцем виконання рішення є проведення виконавчих дій за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна.

Матеріалами виконавчого провадження встановлено, що у виконавчому провадженні ВП №66819332 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , а саме на заробітну плату, яку він отримує в ТОВ «Траффік», яке згідно постанови приватного виконавця від 18.06.2024 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Хаджибейського районного суду м.Одеси.

Відомості про інше місце виконання виконавчого документу на теперішній час відсутні.

Крім того, суддя зазначає, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування позивача на адміністративно-територіальній одиниці, на яку поширюється юрисдикція Південного міського суду Одеської області не впливає на визначення територіальної підсудності за місцем проживання боржника (відповідача), оскільки місцем виконання виконавчого документу є не місце проживання боржника, а місце його роботи (отримання доходу, заробітної плати, тощо).

Таким чином, справа не підсудна Південному міському суду Одеської області, тому позовна заява має бути направлена до Доброславського районного суду Одеської області за місцем виконання виконавчого документу.

За правилом ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст. ст.27, 31, 32 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою представника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, за участю ТОВ «Дінеро», приватного виконавця Парфьонова Георгія Володимировича, боржника ОСОБА_1 , передати на розгляд до Хаджибейського районного суду м.Одеси.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя Південного міського суду

Одеської області З.І.Барановська