Справа № 698/274/25
Провадження № 2/698/211/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 червня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючогосудді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засіданняТриліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 року ТОВ «Коллект Центр» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № /1 від 13.12.2020 року в розмірі 46102,50 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422.40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків 1,75% за один день користування кредитом.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу № 11-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № /1 від 13.12.2020 року.

10.01.2023 року відповідно до договору № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № /1 від 13.12.2020 року.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала в зв`язку з чим виникла загальна заборгованість в розмірі 116452,50 грн., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 3000,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 78067,50 грн.; заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 35385,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 46102,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн. та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 43102,50 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь 2422,40 грн. судового збору та 13000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачка повідомлялася про розгляд справи належним чином, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір цедомовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 13.12.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1.

Так, 13.12.2020 року ОСОБА_1 підписала заявку-анкету на отримання кредиту № 3381276, а саме: сума кредиту - 3000,00 грн, термін кредиту - 30 днів, реквізити банківської картки НОМЕР_1 .

Пропозицією укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 13.12.2020 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети № 3381276 від 13.12.2020 року встановлено, що ТОВ «Інфінанс» в особі директора Балабко О.О. пропонує ОСОБА_1 прийняти умови правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», за умовами якої розмір кредиту 3000,00 грн; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка - 638,75 %; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 1575,00 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом - 638,75 %.

Акцептом оферти від 13.12.2020 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 13.12.2020 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3381276 від 13.12.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 згодна з умовами оферти від 13.12.2020 року ТОВ «Інфінанс», умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», згодна укласти договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 13.12.2020 року, для надання їй кредиту на зазначених в акцепті умовах та дає згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога її власноручного підпису.

Кредит надавався строком на 30 днів, тобто до 12.01.2021 року. Дата надання кредиту 13.12.2020 року.

Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Інфінанс», акцепт договору позичальником, здійснений за допомогою аналога ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 2f5j4r, час відправки ідентифікатора позичальнику 13/12/2020, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 93.

На підтвердження виконання ТОВ «Інфінанс» обов`язку щодо надання грошових коштів в сумі 3000,00 грн. позичальнику (відповідачці) на її картковий рахунок, позивач надав квитанцію № 2632_11 від 17.01.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 13.12.2020 року о 12:31:14 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 3000,00 грн на картку НОМЕР_2 .

Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка станом на 11.02.2022р. становить 46102,50 грн., яка складається з 3000,00 грн. - заборгованості по основній сумі кредиту, 43102,50 грн. заборгованості за відсотками.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

З реєстру боржників до договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 року вбачається, що відступлено право вимоги за договором позики № /1 від 13.12.2020 року, який укладено з ОСОБА_1 , дата закінчення договору 12.01.2021 року, сума виданого кредиту 3000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн, заборгованість за процентами 43102,50 грн, загальна сума заборгованості за кредитом 46102,50 грн..

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики № /1 від 13.12.2020 року, укладений з ОСОБА_1

ТОВ «Коллект Центр» зазначив, що у відповідачки обліковується прострочена заборгованість в розмірі 116452,50 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 78067,50 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 35385,00 грн.

Позивач, з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 46102,50 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 43102,50 грн..

Так, за умовами договору позики було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів. При цьому факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 3000,00 грн. шляхом перерахування на банківську платіжну картку підтверджений належним доказом, а саме квитанцією № 2632_11 від 17.01.2025 року.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 3000,00 грн., які в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», яке набуло право вимоги.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Відповідно до п. 9.2. Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal» від 18.08.2020р. затвердженні наказом № 14/2, які долучені до матеріалів справи, позичальник, який прострочив виконання грошового зобовязання з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, на вимогу Товариства, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого інднксу інфляції за весь час прострочення, а також 1277,5% річних від простроченої суми, як плата за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами) в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Встановлені цим пунктом проценти нараховуються на прострочену суму кредиту та/або процентів за весь час прострочення, починаючи з першого дня прострочення по день фактичної сплати простроченої суми.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заявку-анкету на отримання кредиту, пропозицію укласти договір від 13.12.2020р. та акцепт оферти від 13.12.2020р., а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й п. 9.2..

З досліженої судом пропозиції укласти договір та акцепт оферти від 13.12.2020р., які підписані відповідачкою, встановлено, що відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору встановлена п. 10 Правил. Разом з тим, з долучених до справи Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal» п. 10 визначає порядок вирішення спірних питань, що між собою не узгоджується.

Крім того, роздруківка Правил надана позивачем належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», що відповідає позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (справа №6-16цс15).

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання позивача на Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заявці-анкеті позичальниці, пропозиції укласти договір та акцепт оферти від 13.12.2020р., які безпосередньо підписані відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. (подібний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність позичальниці відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за договором позики після 12.01.2021 року процентів є незаконними. Тому заявлена вимога в частині стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за договором позики після 12.01.2021 року в сумі 43102,50 грн. є безпідставною.

Враховуючи, що відповідачка належним чином не виконала обов`язку за договором позики, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню підлягають на користь позивача 3000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту та 1575,00 грн. - проценти за користування коштами в межах строку кредитування.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню частково, то відповідно до статті 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 239,82 грн. (розмір заявлених вимог 46102,50 (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 4575,00 грн. (9,9 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду 2422,40 грн. (2422,40 х 9,9 % : 100 %).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем надав до суду договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, з якого вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» уклало з АО «Лігал Ассістанс» договір про надання юридичної допомоги.

Крім того, надано прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений 01.11.2023 року відповідно до якого фіксована ціна робіт за підготовку (складання) позовної заяви становить 3000,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на надання правової допомоги, також надано витяг з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року, згідно з яким АО «Лігал Ассістанс» по договору позики № /1, відповідачка ОСОБА_1 , надано юридичну допомогу ТОВ «Коллект Центр» наступного характеру: надання усної консультації з вивченням документів (2 год.) 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 год.) 9000,00 грн.. Загальна сума, що підлягає оплаті позивачем на користь АО «Лігал Ассістанс» становить 13000,00 грн..

Проаналізувавши виконаний опис робіт, суд вважає, що такі види правових послуг, як: надання усної консультації з вивченням документів та підготовка пропозицій, що не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Отже, суд виходячи з критерію реальності послуг за надання правової допомоги та розумності її розміру за конкретних обставин справи важає, що справедливою та реальною сумою, яка може бути сплачена позивачем, виходячи з наданих цін за підготовку (складання) позовної заяви є 3000,00 грн..

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, а саме на суму 297,00 грн. (3000 х 9,9 % : 100 %).

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 13.12.2020 року в розмірі 4575 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 239 (двісті тридцять дев`ять) грн. 82 (вісімдесят дві) коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 297 (двісті дев`яносто сім) грн. 00 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко