Справа № 177/862/24
Провадження № 2-др/177/12/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Коваль Н. В.
секретаря судового засідання: Черниш А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву представника позивача ОСОБА_1 Співак Вікторії Анатоліївни про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розписками, -
Рішенням Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 16 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розписками задоволено. Під час судового розгляду зазначеної справи не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем, які надається адвокатським об`єднанням «Ліга Сова», та представником позивача зазначено, що докази на підтвердження розмір витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

21 травня 2025 року на адресу суду від представника позивача Співка В.В. надійшла заява про розподіл судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката та надано докази на їх підтвердження, в якому вона просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати у сумі 211574,72 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності та відсутності заявника, заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 також в судове засідання не з`явилися. 29.05.2025 представника відповідача Максимов Р.І. надав заперечення на заяву, в яких вказуючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що витрати на професійну правничу допомогу взагалі ним понесені, а також беручи до уваги, складність справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та значенням справи для сторін, вартість послуг адвоката у справі, розумності їхнього розміру, необхідність таких витрат для даної справи, кількості судових засідань, розмір витрат на правничу допомогу, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягають зменшенню до 5000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача.

В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат адвокатом Співак В.А. зазначено, що витрати на професійну допомогу в розмірі 211574,72 грн. за надання послуг АО «Ліга Сова» згідно укладеного договору №12/04/24 від 12.04.2024 року та додаткової угоди № 1 до говору про надання професійної правничої допомоги № 12/04/24 від 12.04.2024, складається з вартості послуг за Актом, виконаних робіт (наданих послуг) №1, доданим у якості доказу, де визначено:

1. усна консультація щодо норм цивільного та цивільного процесуального законодавства в розрізі підстав для подання позову про стягнення боргів за розписками - 1 шт. - 1500,00 грн.;

2. аналіз реєстру судових рішень, збір та вивчення доказів для захисту інтересів "Клієнта" під час розгляду судом справи про стягнення заборгованості за розписками - 1 шт. - 5000,00 грн.;

3. підготовка та направлення адвокатського запиту - 2 шт. - 10000,00 грн.;

4. складання позовної заяви 1 шт. 10000,00 грн;

5. складання заяви з процесуальних питань клопотання про: долучення оригіналів розписок, щодо зловживання представником відповідача процесуальними правами, долучення курсу валют, щодо зловживання представником відповідача процесуальними правами, долучення листів військової частини 5 шт. 5000,00 грн.;

6. складання заяви про забезпечення позову 1 шт. 7000,00 грн.;

7. складання апеляційної скарги на ухвалу суду - 1шт. 10000,00 грн.;

8. участь уповноваженого члена "Адвокатського об`єднання" у судовому засіданні за судовою справою щодо стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за розписками (судові засідання 20.06.2024, 21.08.2024, 23.09.2024, 23.10.2024, 13.11.2024, 19.12.2024, 14.01.2025, 12.02.2025, 05.03.2025, 13.03.2025, 08.04.2025, 13.05.2025, 16.05.2025) - 14 шт. - 42000,00 грн.;

9. гонорару успіху - 1 шт. 53184,36 (екв.1282, 45 доларів США) + 67890,36 грн. = 121074,72 грн.

Загальна вартість наданих юридичних (правничих) послуг складає 211574,72 гривень без ПДВ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, в якій адвокат Співак В.А. надала позивачу усну консультацію, зробила аналіз реєстру судових рішень, збирала докази для захисту інтересів позивача, підгодовувала та направляла адвокатські запити, склала позовну заяву та заяви з процесуальних питань та приймала участь у судових засіданнях, беручи до уваги обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають стягненню у розмірі 73 000,00 грн.

Щодо стягнення витрат по виконанню робіт: складання заяви про забезпечення позову в розмірі 7000,00 грн. та складня апеляційні скарги на ухвалу суду в розмірі 10000,00 грн, суд дійшов наступного висновку.

Так, заявляючи заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка не була предметом спору та засобом забезпечення виконання зобов`язань, про що достовірно знала адвокат подаючи заяву про забезпечення позову, у задоволені якої ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено та яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2024 року залишена без змін.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідність таких витрат для даної справи були відсутні, а тому відшкодування витрат за складання заяви про забезпечення позову в розмірі 7000,00 грн. та складня апеляційні скарги на ухвалу суду в розмірі 10000,00 грн, задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про відшкодування 121074,72 грн. «гонорару успіху».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 7072) (пункт 5.43 постанови).

Беручи до уваги наведене вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання щодо гонорару успіху, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача передбаченого договором між адвокатом і клієнтом «гонорару успіху» в розмірі 121074,72 грн.

Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 73000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_3 про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розписками- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 73000 (сімдесят три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволені іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: