Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1708/24 Головуючий у 1-й інст. Шакалов А. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін м. Житомирі цивільну справу №290/1708/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Мельник Вероніки Сергіївни на заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шакалова А.В. у селищі Романів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" звернулося до суду із даним позовом у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21000,00 грн, що складається із : 4200,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 16800,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Позов обґрунтовано тим, що 20 грудня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайт (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний кредитний договір №1319-1982. Зазначений кредитний договір, як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений, відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, - в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання вимог кредитного договору, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С6001, для підписання кредитного договору №1319-1982 від 20.12.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 4200,00 грн; строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,5 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту до позовної заяви додано документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів. Надалі, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору. Порядок нарахування суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за кредитним договором, що додається до позовної заяви.

Заочним Романівського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Мельник В.С. подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що на виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор C6001, для підписання кредитного договору № 1319-1982 від 20.12.2023 року. Таким чином, як зазначено вище, один з дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору № 1319-1982 від 20.12.2023 між позивачем та відповідачем. Відповідно до п. 5.4 Правил надання споживчих кредитів передбачено, що укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих правил та договором про відкриття кредитної лінії) ідентифікатор C6001, для підписання кредитного договору №1319-1982 від 20.12.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1319-1982 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, які є невід`ємною частиною договору. Після підписання кредитного договору інформаційно-телекомунікаційна система кредитора, в автоматичному режимі направила екземпляр кредитного договору, Правила та інші супутні документи на e-mail вказаний клієнтом при реєстрації, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 (також вони доступні 24/7 в особистому кабінеті Клієнта). Зазначає, що на підтвердження укладання кредитного договору № 1319- 1982 від 20.12.2023 року відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором «C6001». Зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Вказує, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ по рахунку ОСОБА_1 є неможливим. Крім того, повідомляє щодо неналежності доказів, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, то Законом України від 03.11.2016 р. № 1724- VIII, який набув чинності з 03.01.2017, з визначення поняття первинного документа, наведеного в ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», було виключено слова «та підтверджує її здійснення». Отже первинними документами саме з метою доказування в судових спорах можна вважати будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в розумінні бухгалтерського обліку. На підтвердження цього, в матеріалах справи містяться такі документи: довідка про перерахування суми кредиту №1319-1982 від 20.12.2023 року, довідка АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та розрахунок заборгованості за договором 1319-1982 від 20.12.2023 року, станом на 04.12.2024 (містяться в матеріалах справи). Створюючи заявку на отримання кредиту відповідач самостійно вносить власні дані в тому числі номер банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти. Пунктом 4.6. договору передбачено, спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Звертає увагу суду, що інформація щодо належності карткового рахунку відповідачу є банківською таємницею установи банку в якому було відкрито цей картковий рахунок . Як вбачається із змісту кредитного договору, в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою, а саме, НОМЕР_1 . Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки. Позивач, через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 від 02.12.2019 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 4 200,00 грн., на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі, копія договору № 4010 від 02.12.2019 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року надається в додатках. Таким чином, лист (довідка) про перерахування коштів від АТ КБ «ПриватБанк» щодо видачі кредиту ОСОБА_1 за договором №1319-1982 від 20.12.2023 року та довідка про перерахування суми кредиту №1319-1982 від 20.12.2023 року є достовірними і належними доказами перерахування відповідачу коштів у сумі 4 200,00 грн.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про надання відповідачу кредиту у розмірі 4200,00 грн, шляхом перерахування коштів на банківську картку.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2023 року між «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1319-1982, відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачу кредит для задоволення споживчих (особистих) потреб на наступних умовах: сума кредиту 4200,00 грн; строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період користування кредитом - 14 календарних днів; знижена процентна ставка 2,5 % за кожний день користування кредитом, стандартна процентна ставка 3,00% за кожний день користування кредитом; дата повернення кредиту 14.10.2024 року.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1319-1982 від 20.12.2023, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором С6001, НОМЕР_2 .

З листа, видано АТ КБ «Приват Банк» 10.12.2024, вбачається, що Банком було перераховано кошти від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на картковий рахунок відповідача за номером НОМЕР_1 в сумі 4200,00 грн, згідно договору №1319-1982 від 20.12.2023 року.

Факт переказу коштів на рахунок відповідача також підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 договору про відкриття кредитної лінії №1319-1982 від 20.12.2023 року.

Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про відкриття кредитної лінії №1319-1982 від 20.12.2023 року.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 21000,00 грн, з яких: 4200,00 грн - заборгованість по кредиту та 16800,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих коштів, а тому заявлена сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4200,00 грн підлягає стягненню з останнього на користь ТОВ «Укр Кредит Капітал».

Згідно розрахунку, заборгованість за відсотками станом на 14.10.2024 року становить 37506,00 грн.

Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення відсотків в неповному розмірі, а саме 16800,00 грн, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у позові зазначало, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості ОСОБА_1 за нарахованими відсотками у розмірі 20706,00 грн.

Такими чином, заявлена сума заборгованості по відсоткам у розмірі 16000,00 грн є значно нижчою, ніж передбачено укладеним між сторонами договором, нарахована в межах строку дії договору та підлягає до стягнення.

Оскільки, в матеріалах справи міститься договір про відкриття кредитної лінії, який підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі договору №1319-1982 від 20.12.2023, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4200,00 грн та заборгованість за відсотками, які згідно програми лояльності було Товариством зменшено до 16800,00 грн, а всього 21000,00 грн.

Отже, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів позивача і дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило 2422,40 грн судового збору та за подання апеляційної скарги - 3633,60 грн.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути із відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та апеляційної інстанції у розмірі 2906,88 грн (із розрахунку: 2422,40 грн до суду першої інстанції х 150% = 3633,60 грн х 0,8 ставки, апеляційна скарга подана через електронний суд = 2906,88 грн), а всього 5329,28 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Мельник Вероніки Сергіївни задовольнити.

Заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1319-1982 від 20 грудня 2023 року у розмірі 21000,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4200,00 грн та 16800,00 грн заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 5329,28 грн за подачу позову та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді