КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/5414/25

провадження номер № 22-ц/824/9479/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року у складі судді Ольшевської І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в місті Києві, Державної казначейської служби України про безповоротній ефективний судовий захист порушених прав людини способом стягнення шкоди, завданої порушенням свободи вираження поглядів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Головного управління національної поліції в місті Києві, Державної казначейської служби України, у якому просили:

стягнути солідарно з Головного управління національної поліції в місті Києві шляхом списання з казначейського рахунку Державної казначейської служби України на їх користь моральну шкоду у розмірі 259 800 грн 00 коп., завданої правам, законним інтересам і здоров`ю позивачів глибокими моральними стражданнями, спричиненими порушенням свободи вираження поглядів;

стягнути на користь позивачів судові витрати, понесені ними за рахунок коштів сімейного бюджету у розмірі 2000 грн 00 коп., які пов`язані зі складанням позовної заяви, друкуванням копій документів, на поїздки до судових інстанцій та заходів, пов`язаних з виконанням ними процесуальних прав і обов`язків, як учасників справи.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з ухвалою судді першої інстанції, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, передаючи справу за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, суддя першої інстанції не врахував, що право вибору підсудності виникає і залишається за позивачами, крім випадків, встановлених ст.30 ЦПК України, про що зазначено у пункті 37 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Головне управління національної поліції в місті Києві та Державна казначейська служба України не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суддя першої інстанції прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Передаючи справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в місті Києві, Державної казначейської служби України про безповоротній ефективний судовий захист порушених прав людини способом стягнення шкоди, завданої порушенням свободи вираження поглядів, за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, суддя першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за місцезнаходженням відповідача, визначеним згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. При цьому суддя зазначив, що місцезнаходженням Головного управління Національної поліції у місті Києві є: місто Київ, вул. Володимирська, 15, а місцезнаходженням Державної казначейської служби України є: місто Київ, вул. Бастіонна, 6, а тому дійшов висновку, що дана справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Головного управління національної поліції в місті Києві, Державної казначейської служби України, у якому просили:

стягнути солідарно з Головного управління національної поліції в місті Києві шляхом списання з казначейського рахунку Державної казначейської служби України на їх користь моральну шкоду у розмірі 259 800 грн 00 коп., завданої правам, законним інтересам і здоров`ю позивачів глибокими моральними стражданнями, спричиненими порушенням свободи вираження поглядів;

стягнути на користь позивачів судові витрати, понесені ними за рахунок коштів сімейного бюджету у розмірі 2000 грн 00 коп., які пов`язані зі складанням позовної заяви, друкуванням копій документів, на поїздки до судових інстанцій та заходів, пов`язаних з виконанням ними процесуальних прав і обов`язків, як учасників справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно рішення Київської міської ради від 17 грудня 2015 року щодо перейменування 11 вулиць і провулків, назви яких пов`язані з комуністичним тоталітарним режимом, було перейменовано проспект Червонозоряний на проспект Лобановського.

Місцезнаходженням відповідача - Головного управління Національної поліції у місті Києві є: місто Київ, вул. Володимирська, 15, що відноситься до територіальної підсудності Шевченківського районного суду міста Києва, а місцезнаходженням співвідповідача - Державної казначейської служби України є: місто Київ, вул. Бастіонна, 6, що відноситься до територіальної підсудності Печерського районного суду міста Києва.

Відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З огляду на предмет позовних вимоги, колегія суддів вважає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на альтернативне визначення підсудності спору відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Проте указані обставини залишилися поза увагою судді першої інстанції.

Отже, враховуючи, що позивачі на підставі ч.4 ст.28 ЦПК України звернулись до Голосіївського районного суду міста Києва за місцем свого проживання, тобто з дотриманням правил підсудності, тому колегія суддів вважає, що висновки судді першої інстанції про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва є помилковими.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: