Провадження №2/359/1302/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та газ, а також виселення,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

В грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивач посилається на те, що у вказаній квартирі вона не проживає, а житлово-комунальними послугами користуються лише ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Однак відповідачі вчасно не сплачують за отримані послуги: за спожите тепло, природний газ та електричну енергію. Тому у відповідачів виникла заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги. Крім того, ОСОБА_1 без дозволу позивача вселилась у житловий будинок по АДРЕСА_2 , застосовує до ОСОБА_2 фізичну силу, палить сміття.

Тому ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4670 гривень 70 копійок, з ОСОБА_1 7670 гривень 70 копійок для погашення заборгованості за постачання електричної енергії; стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 3618 гривень 50 копійок, з ОСОБА_1 3618 гривень 50 копійок для погашення заборгованості за спожитий газ, а також виселити ОСОБА_1 з домоволодіння по АДРЕСА_2 .

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 грудня 2024 року (а.с.14) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 грудня 2024 року (а.с.22) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 лютого 2025 року (а.с.35) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 квітня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.54), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було залучено до участі у розгляді цивільної справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а також визнано обов`язкову явку позивача.

ОСОБА_2 не з`явилась у судове засідання. Позивач був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.64). Крім того, ОСОБА_2 подала заяву (а.с.43), в якій просила розглянути справу у її відсутності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що станом на квітень 2025 року вона повністю сплатила заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 12341 гривні 40 копійок. Оскільки квартиру АДРЕСА_1 було відключено від електропостачання, вона також сплатила грошові кошти в розмірі 5124 гривень 26 копійок за підключення електроустановок до квартири. У зв`язку з тим, що у вказаній квартирі було відсутнє електропостачання, ОСОБА_1 була вимушена тимчасово переїхати до своєї матері ОСОБА_2 в будинок по АДРЕСА_2 . Однак посилання позивача на те, що ОСОБА_1 застосовувала фізичну силу до позивача, обливала супом, спалювала сміття на подвір`ї не відповідають дійсності. На теперішній час відповідач вже не проживає у вказаному будинку та переїхала до квартири АДРЕСА_1 . Дійсно, існує заборгованість щодо сплати за газ, однак з наданих квитанцій не зрозуміло, хто сплачував заборгованість за спожитий газ, який борг існує на день розгляду цивільної справи. Тому ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явились у судове засідання, були у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.30, 41, 57, 58, 63, 65, 66).

3. Обставини, встановлені судом.

З копії свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2020 року (а.с.4) вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 (сину), ОСОБА_1 (дочці), ОСОБА_4 (дочці), ОСОБА_5 (онуку).

З витягу №131/17-16-08 від 26 вересня 2024 року (а.с.6) вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З акта від 29 липня 2024 року (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 з 2005 року фактично проживає в будинку по АДРЕСА_2 .

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.4 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Зі змісту квитанцій (а.с.45-48) та довідки про звірку взаєморозрахунків на особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 15 квітня 2025 року (а.с.44) вбачається, що на вказаному особовому рахунку у власника рахунку ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 відсутня заборгованість перед ТОВ «Київська обласна ЕК». Крім того, внесені грошові кошти в розмірі 5124 гривень 26 копійок за підключення електроустановок до вказаного об`єкта нерухомого майна. Аналіз вказаних письмових доказів свідчить про те, що заборгованість за спожиту електричну енергію, яка виникла по квартирі АДРЕСА_1 була повністю погашена.

В матеріалах цивільної справи міститься квитанція газопостачальної компанії «Нафтогаз» за вересень 2024 року (а.с.11), з якої вбачається, що власник особового рахунку ОСОБА_2 по квартирі АДРЕСА_1 має борг в розмірі 7236 гривень 95 копійок. Крім того, містяться роздруківки історії платежів (а.с.12, 13), зі змісту яких суду не вдалося зрозуміти правову природу оплати грошових коштів за платежами: чи це сплатила ОСОБА_2 і в порядку регресу вимагає від інших співвласників відшкодування витрат на утримання майна, чи це сплатили інші співвласники і ці грошові суми мають бути враховані в загальну суму заборгованості за спожитий газ. Крім того, судом встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є не тільки відповідачі, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до яких позивач не пред`являє вимог щодо стягнення з них заборгованості з оплати за спожитий газ. В такому випадку суд висновує про недостатність доказів для стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь позивача грошових коштів в розмірі по 3618 гривень 50 копійок з кожного для погашення заборгованості за спожитий газ.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 не подала жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 проживає в будинку по АДРЕСА_2 , систематично руйнує чи псує жиле приміщення, використовує його не за призначенням, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з нею в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. В такому випадку відсутні підстави для виселення ОСОБА_1 з домоволодіння по АДРЕСА_2 .

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 4670 гривень 70 копійок, з ОСОБА_1 7670 гривень 70 копійок для погашення заборгованості за постачання електричної енергії; з ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 3618 гривень 50 копійок, з ОСОБА_1 3618 гривень 50 копійок для погашення заборгованості за спожитий газ, а також виселення ОСОБА_1 з домоволодіння по АДРЕСА_2 . Тому у задоволенні позову, предявленого ОСОБА_2 , належить відмовити в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено.

З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу вказаних судових витрат відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та газ, а також виселення відмовити.

Повний текст рішення суду складений 20 червня 2025 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта