КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8134/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ транспортного засобу, житлового будинку та земельної ділянки, що є об`єктами спільної сумісної власності сторін, та стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Борця Є.О.,-

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

ОСОБА_1 просив: визнати за позивачем право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , на 2/3 частки земельної ділянки площею 0, 0554 га з кадастровим номером :05:007:0018 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Безуглівка Бориспільського району, на 2/3 частки будівельних матеріалів та конструктивних елементах, використаних в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача грошові кошти в розмірі 57 855 євро; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0, 0554 га з кадастровим номером :05:007:0018 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Безуглівка Бориспільського району, на 1/3 частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час шлюбу сторонами придбаноавтомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , та земельну ділянку площею 0, 0554 га з кадастровим номером :05:007:0018, на якій зведено не введений в експлуатацію будинок.

Вказане майно придбане відповідачем за кошти ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 вела аморальний спосіб життя, витрачала грошові кошти не в інтересах сім`ї. Після розірвання шлюбу без згоди позивача відчужила автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2025 року названий позов задоволено частково.

Визнаноза ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 0554 га з кадастровим номером :05:007:0018 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Безуглівка Бориспільського району; 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 ; 1/2 частку автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 .

Визнаноза ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0554 га з кадастровим номером :05:007:0018 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Безуглівка Бориспільського району; 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 ; 1/2 частку автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , в розмірі 99 005 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 5 377 грн 39 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 041 грн 11 коп., витрати на проведення експертиз в розмірі 10 017 грн50 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та її представник заперечили проти вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір суд першої інстанції щодо вимоги про поділ майна подружжя, виходив із урахування презумпції рівності часток подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи, що відповідач у 2023 року без згоди позивача відчужила автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , відтак на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частки транспортного засобу у розмірі 99 005 грн 00 коп.

Суд першої інстанції зазначив, що вартість 1/2 частки в автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , істотно перевищує вартість 1/2 частки автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , відтак, відсутні підстави для поділу транспортних засобів в натурі.

В порядку розподілу судових з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 37 041 грн 11 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2014 року до 31 жовтня 2023 року.

На час розірвання шлюбу у власності сторін як подружжя перебувало майно: земельна ділянка площею 0, 0554 га з кадастровим номером :05:007:0018 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташована в с. Безуглівка Бориспільського району, на якій сторони звели житловий будинок, що не був введений в експлуатацію; автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 .

09 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3243/2023/3868457, згідно якого, відповідач відчужила автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту від 09 червня 2023 року про оцінкуавтомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість майна становить 198 010 грн 00 коп.

Відповідно до звіту від 05 червня 2023 року про оцінкуавтомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість майна становить 651 210 грн 00 коп.

Позивач працює моряком за межами України та надсилав ОСОБА_2 заробітну платну.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що при поділі спірного майна існують підстави для відступу від засади рівності часток подружжя, оскільки ОСОБА_2 не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, витрачала грошові кошти на інші потреби.

Враховуючи, що ОСОБА_2 без згоди позивача відчужила третій особі зареєстрований за нею транспортний засіб «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вважав, що на його користь підлягає стягненню 2/3 частини від його вартості у розмірі 131 940 грн 00 коп.

Позивач вважає, що наявні підстави для визначення за ним 2/3 частини автомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , та 2/3 спільних грошових коштів у розмірі 60 000 Євро.

Після вирахування з суми спільних коштів подружжя вартості по 1/3 вартості автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , та вартості «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , позивач просив стягнути з відповідача 57 855 Євро.

Враховуючи, що відповідач витрачала грошові кошти не в інтересах сім`ї, не на утримання спільного сина та будівництво житлового будинку, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 вказані грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно ст. ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 2-7539/08 зроблено висновок про те, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадженням № 61-1539св19), від 09 червня 2021 року у справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20).

Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2014 року до 31 жовтня 2023 року.

Право власності на автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , та земельну ділянку площею 0, 0554 га з кадастровим номером :05:007:0018 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці), розташованій в с. Безуглівка Бориспільського району, зареєстровано за ОСОБА_2 під час перебування сторін у шлюбі. На вказаній земельній ділянці сторони звели житловий будинок по АДРЕСА_1 , який на момент ухвалення рішення суду було введено в експлуатацію.

Колегія суддів вважає, що оскільки вказане майно придбане під час перебування сторін у шлюбі, відтак, воно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу по 1/2 частини між позивачем та відповідачем.

З урахуванням конкретних обставин справи, вказаний спосіб поділу майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідає презумпції рівності часток кожного з подружжя, оскільки у результаті його поділу кожен із подружжя одержав у натурі таку кількість об`єктів рухомого майна, вартість яких є максимально наближеною до розміру ідеальної частки у спільному майні.

Позивачем не доведено належними доказами підстав для відступу від засади рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя, оскільки відсутні умови, передбачені ст. 70 СК України (обставини, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї).

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач витрачала спільні кошти подружжя не в інтересах сім`ї, а на інші потреби, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, відтак, не може бути підставою для відступлення від принципу рівності часток подружжя.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль «MitsubishiOutlander», д.н.з. НОМЕР_1 .

09 червня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3243/2023/3868457, згідно якого, відповідач відчужила вказаний автомобіль без згоди ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту від 09 червня 2023 року про оцінкуавтомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість майна становить 198 010 грн 00 коп.

Враховуючи, що відповідачем відчужено вказаний автомобіль після розірвання шлюбу та без надання згоди позивача, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо стягнення на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості транспортного засобу в розмірі 99 005 грн 00 коп.

Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та вірно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 за 10 місяців 2023 року приховала спільні кошти подружжя у розмірі 58 550, 25 Євро, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що вказані кошти не були витрачені відповідачем на будівництво будинку, на утримання сина чи в інтересах сім`ї.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено положення ст. ст. 60, 70 СК України, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно. У даному випадку тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви, колегія суддів вважає, що судом обгрунтовано стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 37 041 грн 11 коп.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 січня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко