П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року, повний текст якого складено 12 грудня 2024 року, ухвалене суддею Логойда І.В., в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про усиновлення дитини

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про усиновлення малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву мотивує тим, що 13.07.2021 між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб. До реєстрації шлюбу у дружини ОСОБА_2 була дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до витягу з ДРАЦС відомості про батька дитини внесено зі слів матері відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України.

В сім`ї склалися дуже гарні стосунки, дитина прив`язалася до заявника, вважає і називає своїм батьком, заявник піклується про дитину, створює всі належні умови для повноцінного розвитку дитини, забезпечує матеріальний добробут дитини з 2021 року, дитина виховується як рідна. Бажає усиновити сина своєї дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини, його дружина, - ОСОБА_2 , не заперечує проти усиновлення. Цей факт підтверджується нотаріальною заявою.

ОСОБА_1 має у власності житловий будинок, загальною площею 111,3 кв.м, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , де із сім`єю і проживають, має зареєстроване постійне місце проживання, працює і отримує постійний дохід. Має хороший стан здоров`я, на обліку у дерматовенеролога, психіатра, нарколога не перебуває, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно Акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей від 26.09.2024 у будинку за адресою АДРЕСА_1 є усі необхідні умови для виховання, розвитку та навчання дитини.

Згідно із висновком про стан здоров`я і розумовий розвиток дитини № 86 від 27.08.2024 протипоказів не виявлено. Дитина є здоровою.

Згідно висновку виконавчого комітету Ужгородської міської ради як органу опіки та піклування від 03.10.2024 року № 869/17/01-12 останній вважає за доцільним усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідність усиновлення інтересам дитини.

Просить оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 усиновлювачем дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису №1835 від 24.06.2016, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, яким змінити по батькові усиновленої дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » та записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком усиновленої дитини.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року, у задоволенні заяви відмовлено.

Суд вказав, що заявник не відповідає вимогам до осіб, які можуть бути усиновлювачами, встановленим ст. 212 СК України, а висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади не відповідають встановленим вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що припис ст. 212 СК України є імперативним, чітким та передбачуваним для особи, яка хоче усиновити дитину, спрямований на забезпечення інтересів дитини, а тому підстав для задоволення заяви немає.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву про усиновлення.

Заявник вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи.

Вказує, що у нього з дитиною склалися гарні, теплі стосунки, дитина прив`язалася до нього, вважає і називає його своїм батьком. Він дбає про дитину та створює їй всі умови для повноцінного розвитку.

Не заперечує, що був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Просить звернути увагу, що був засуджений за кримінальний проступок, а не кримінальне правопорушення, а тому не підпадає під дію ст. 212 СК України.

Окрім того, судимість погашена, заявник знятий з обліку у зв`язку зі сплатою штрафу, а тому вважається таким, що не має судимості.

У дане судове засідання з`явились усі учасники справи.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Пачута О.М. просили задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про усиновлення задовольнити.

Заінтересовані особи, а саме представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради та ОСОБА_2 підтримали прохальну частину заявника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 13.07.2021, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис - 456 (а.с.8).

До матеріалів справи додано також копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.32).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 24.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.9).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за № витягу 9 відомості про дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_9 , батько ОСОБА_8 , відомості про батька записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.10-11).

Заявою від 12.09.2024, посвідченою приватним нотаріусом Єрмаковою І.Ф. та зареєстрованою в реєстрі за №1689, ОСОБА_2 надала згоду на усиновлення свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїм чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

До справи додано копію письмової заяви від 26.09.2024 ОСОБА_3 , написаної представником ССД УМР Савко Я.М., про те, що ОСОБА_3 хоче, щоб ОСОБА_10 був його батьком (а.с.13).

Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 27.08.2024 №86 ОСОБА_3 практично здоровий (а.с.14-15).

Згідно з довідкою Ужгородського ліцею №9 Ужгородської міської ради Закарпатської області від 12.09.2024 №186 ОСОБА_3 дійсно навчається у 5-А класі Ужгородського ліцею №9 (а.с.16).

Згідно з характеристикою Ужгородського ліцею №9 Ужгородської міської ради Закарпатської області від 13.09.2024 №01-26/144 ОСОБА_3 навчається в Ужгородському ліцеї № 9 з 01 вересня 2021 року. За період навчання в закладі освіти зарекомендував себе як дисциплінований, скромний, доброзичливий та врівноважений учень. За підсумками 2023-24 навчального року володіє учбовим матеріалом на достатньому та високому рівні. На уроках завжди уважний та старанний. Правила поведінки завжди свідомо виконує, на уроки не запізнюється, школу без поважних причин не пропускає. Старається брати участь у позакласних заходах класу. Батьки учня ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цікавляться успіхами дитини, відвідують батьківські збори, реагують на зауваження класного керівника (а.с.17).

Згідно з висновком про стан здоров`я особи №87 від 27.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протипоказань до всиновлення не виявлено (а.с.19-20).

Згідно з висновком виконавчого комітету Ужгородської міської ради про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини від 03.10.2024 №869/17/01-12 встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживає однією сім`єю разом з дружиною ОСОБА_2 , її сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх спільним сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Умови проживання в будинку задовільні. У ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є своя кімната, за мебльована, охайна. У ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися теплі, приємні стосунки. ОСОБА_1 може забезпечити належний розвиток дитині. Орган опіки та піклування вважає за доцільне усиновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21-23).

До матеріалів справи додано також акт обстеження умов проживання від 26.09.2024 про належні умови проживання у будинку в АДРЕСА_1 , належні умови для виховання та розвитку дитини, зареєстрованих у житлі осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами бесіди ОСОБА_1 виявив бажання усиновити сина своєї дружини ОСОБА_11 , між ними виникли хороші сімейні відносини, такий називає його татом та надає письмову згоду на усиновлення (а.с.24).

Згідно з довідкою структурного підрозділу «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 11.09.2024 №58 ОСОБА_1 з 06.09.2024 дійсно працює в Регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» і обіймає посаду приймальника поїздів 3 розряду контори (вантажна) станції Ужгород позакласна, Ужгородського регіону дотепер. Згідно з довідкою структурного підрозділу «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 26.09.2024 №66 працює на вказаній посаді з годинною тарифною ставкою 38,69 грн (а.с.26).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» залишок на рахунку становить 28880 грн (а.с.27).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2024 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_12 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового судинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, 08.08.1978, на підставі рішення від 05.04.1978 за № 151, зареєстровано КП «БТІ м. Ужгорода», 09.08.1978, запис № 4952. Загальна площа будинку становить 111,3 кв.м., житлова площа будинку - 70,9 кв.м. Згідно з доданим витягом з Державного реєстру речових прав за № витягу 397515434 житловий будинок в АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с.28-29)

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2024 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_12 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :63:001:0342, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала спадкодавцю на підставі рішення Ужгородської міської ради УШ сесії УП скликання (3-є пленарне засідання) від 29.11.2016 за № 478, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державним реєстратором - Гечка К. В., виконавчого комітету Ужгородської міської ради, 22.12.2016 реєстраційний номер-об`єкта нерухомого майна 101. Відповідно до відомостей, викладених у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-024 від 02.10.2024, зареєстровано зону особливого режиму забудови, площею 0,0003 га, на підставі ЗУ «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про планування та забудову територій», зареєстровано 01.03.2011, строком дії - безстроково. Експлікація земельних угідь: площа земельної ділянки 0,1000 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: 35.3 прибудинкова територія - 0,0828, 35.1 капітальна -0,0172. Згідно з доданим витягом з Державного реєстру речових прав за № витягу 397514491 земельна ділянка за кадастровим номером :63:001:0342 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с.30-31).

Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 засуджений 22.03.2023 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 309 КК України та накладено штраф у розмірі 17 000 гривень. З 08.05.2023 знятий з обліку у зв`язку з сплатою штрафу (а.с.18).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.

Згідно положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.

Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

На підставі частини 1 пункту 4 статті 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється.

Відповідно до частини 1 статті 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Згідно зі статтею 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Відповідно до частини 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення.

Відповідно до статті 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

В своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України як за кримінальний проступок, а не злочин. Судимість погашена, заявник знятий з обліку у зв`язку зі сплатою штрафу, а тому вважається таким, що не має судимості.

З доводами заявника колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Так, пунктом 10 частини 1 статті 212 СК України передбачено, що усиновлювачем не може бути особа, яка була засуджена за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2023 року (який набрав законної сили 24.04.2023) ОСОБА_1 було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Накладено штраф у вигляді трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходу громадян, тобто 17 000 гривень.

Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» підтверджується, що ОСОБА_1 з 08.05.2023 знятий з обліку у зв`язку з сплатою штрафу та відповідно до ст. 89 КК України визнаний таким, що немає судимості.

Так, п. 5 ст. 89 КК України визначено, що такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, пробаційного нагляду або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Однак, в даному випадку немає значення за кримінальний проступок чи злочин було засуджено особу, яка бажає усиновити дитину, оскільки слід погодитись з висновком суду першої інстанції щодо імперативності ст. 212 СК України.

Тобто, законодавець чітко зазначив у п. 10 ч. 1 ст. 212 СК України, що якщо особа була засудження за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, то така не може бути усиновлювачем. Альтернативи з посиланням на ст. 89 КК України законодавцем не передбачено в даній статті, а тому таку норму слід трактувати як імперативну, тобто таку, яка не дає ніяких альтернатив.

Оскільки ОСОБА_1 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України (хоча і визнається згідно п. 5 ст. 89 КК України таким, що не має судимості), то такий не наділений правом усиновлення.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року, повний текст якого складено 12 грудня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: