МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/1681/25
Провадження № 2/210/878/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 червня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючої судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Ворони Б.А. розглянувши згідно з вимогами частини 2 ст. 247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 10.02.2022 року по 31.03.2022 року у розмірі 4918,15 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період 10.02.2022 р. по 13.07.2022 в розмірі 110,65 грн., суму збитків від інфляції 829,75 грн. (з квітня 2023 р. по лютий 2025 р.), 3% річних 293,87 грн. (з 03.04.2023 р. по 14.03.2025 р.), а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідач був орендарем нежитлового приміщення загальною площею 84,2 кв.м., вбудованого в АДРЕСА_1 в період з 10.02.2022 року по 13.01.2023 року на підставі договору №8/2 оренди нерухомого майна або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Криворізької міської територіальної громади від 10.02.2022 року. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньо будинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі нежитлового приміщення, вбудованого в 1 поверх багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Зазначене нежитлове приміщення відповідача вбудоване в багатоквартирний будинок та є невід`ємною частиною відповідних мереж опалення житлового багатоквартирного будинку.

Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але боржник не здійснював у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість.

Відповідач належним чином повідомлявся, у судове засідання 16 червня 2025 року не з`являвся, хоча був повідомлений про дату судового засідання завчасно. Суд, відкриваючи провадження у справі, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви з додатками, проте станом на 13 травня 2025 року відзив на позовну заяву до суду не надходив.

15 травня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 4918,15 грн., заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 110,65 грн. та просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є учасником бойових дій.

16 червня 2025 року представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі та довідку, з якої встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за теплову енергію у розмірі 4918,15 грн. та плата за абонентське обслуговування у розмірі 110,65 грн. сплачені у повному обсязі, але збитки від інфляції у розмірі 829,75 грн., 3% річних у розмірі 293,87 та судовий збір не сплачені.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII).

Встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період).

Обсяг спожитої споживачем послуги, визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 «2119-VIII.

Для кожного споживача, платіж за послугу з постачання теплової енергії складається з саме його спожитої частки теплової енергії від загально будинкового обсягу (що розрахований та розподілений у відповідності до Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики розподілу №35) помножений на тариф, що затверджується місцевими органами самоврядування.

Відповідно до ст. 24 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 №830 визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання та розподіляється між споживачами в порядку,визначеному ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалювання та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (включені) від системи (мережі) централізованого опалення та постачання гарячої води.

Судом встановлено, що 10.02.2022 року укладено договір №8/2 оренди нерухомого або іншого окремого індивідуального визначеного майна, що належить до комунальної власності Криворізької міської територіальної громади, відповідно до якого орендодавець Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради передає, а орендар ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., вбудоване у 1 поверх житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 (а.с.12-13).

Згідно акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна комунальної власності Криворізької міської територіальної громади від 10.02.2024 року ОСОБА_1 прийняв в строкове платне користування нерухоме майно: нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., вбудоване в житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.14).

13.01.2023 року складено акт приймання-передачі нерухомого майна комунальної власності Криворізької міської територіальної громади ОСОБА_1 передав, а Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради прийняло нежитлове приміщення загальною площею 84,2 кв.м., вбудоване в житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.15)

Відповідно до акту про початок подачі та актів про припинення подачі централізованого опалення на житлові будинки та вбудовані в них приміщення від 26.10.2021 року встановлено, що подача централізованого опалення на житлові будинки та вбудовані в них приміщення відбувалася в тому числі на будинок АДРЕСА_2 (а.с. 16-17).

Нарахування обсягу теплової енергії, згідно зі зведеною відомістю вимірюваних параметрів за адресою АДРЕСА_2 , проводилось відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (а.с. 18-20).

Рохрахунки заборгованості по договору №12154 від 10.02.2022 року проводились та направлялись ОСОБА_1 засобами поштового відправлення (а.с. 21-22)

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості по договору №12154 за житлово-комунальні послуги за період з 10.02.2022 року по 13.07.2022 рік за теплову енергію (10.02.2022 року - 31.03.2022 року) складає 4918,15 грн., за абонентське обслуговування (10.02.2022 року 13.07.2022 року) складає 110,65 грн. (а.с.26).

Відповідно до розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з квітня 2023 по лютий 2025 заборгованість складає 5858,55 грн., розрахунок 3% річних за період з 03.04.2023 року по 14.03.2025 року складає 293,87 грн. ( а.с.27).

Встановлено, що відповідачу відповідно до вимог законодавства направлялася претензія на сплату заборгованості за №12154/15337 від 30.10.2024 року (а.с. 28-29).

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 4918,15 грн., заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 110,65 грн. (а.с.48-53)

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України №2189-VІІІ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону №2189-VІІІ).

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону №2189-VІІІ договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Постановою КМУ від 5 липня 2019 р. № 690 затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (надалі правила № 690) та типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 5 Закону №2189-VІІІ комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2189-VIII передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього ж Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до статті 9 Закону України № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктами 32-39 Правил № 690 вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. лата за послуги, абонентське обслуговування та плата за технічне обслуговування і поточний ремонт внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкової системи централізованого водопостачання та водовідведення, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послуги та плати за абонентське обслуговування. Рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі комунальних послуг, у тому числі й орендарі, зобов`язані вносити плату за їх використання.

Законом № 2189-VIII у статті 21 визначено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно з статтею 22 цього ж Закону одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Відповідно до ст. 24 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 №830 визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - за розрахунковим або середнім обсігом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, апалення місць загального користування, гаряче водопостачання ( у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання та розподіляється між споживачами в порядку,визначеному ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалювання та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (включені) від системи (мережі) централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах ВС КЦС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Відповідно до статті 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору. Дані договори укладаються в районних абонентських службах КПТМ «Криворіжтепломережа».

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 25.10.2021 року по 17.10.2023 рік тариф за 1 Гкал 5065,99 грн (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 р. №530 п.1.1.2 для потреб категорії «інші споживачі) КПТМ «Криворіжтепломережа»).

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ОСОБА_1 був орендарем нежитлового приміщення саме в період виникнення заборгованості,- з 10.02.2022 року, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач був орендарем за весь період виникнення заборгованості, а отже є споживачем послуг КПТМ «Криворіжтепломережа» за весь період виникнення заборгованості.

За умовами договору оренди (а.с. 9) саме на відповідача покладався обов"язок оплати спожитих комунальних послуг. Орендна плата вноситься окремо безпосередньо орендодавцю.

Належних та допустимих доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), показів приладів обліку, Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг.

Позивач направляв на адресу відповідача повідомлення про наявність заборгованості з вимогою її погасити, яке залишилось поза його увагою. Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи також відсутні.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Протягом періоду з 10.02.2022 року по 31.03.2022 року, протягом дії опалювального сезону, позивач свої зобов`язання по наданню житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 виконував належним чином, однак відповідач оплату за спожиті послуги не вносив, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 5028,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), показів приладів обліку, тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених рішеннями , діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг.

З огляду на те, що між відповідачем і позивачем існували фактичні договірні відносини, доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 надано суду квитанції про часткове погашення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 4918,15 грн. та заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 110,65 грн., проте не сплачено суму збитків від інфляції 829,75 грн. (з квітня 2023 р. по лютий 2025 р.), 3% річних 293,87 грн. (з 03.04.2023 р. по 14.03.2025 р.), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» підлягають частковому задоволенню.

Відповідачем ОСОБА_1 подана заява про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

У якості доказів звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору суду представлено копію посвідчення учасника бойових дій та довідку про причини смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1 Закону №3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Таким чином, судовий збір - це обов`язковий грошовий платіж на користь суду за розгляд справи в суді або за окремі процесуальні дії, вчинені судом. Метою запровадження судового збору є, зокрема, встановлення законодавчого обмежувального заходу для регулювання доступу до суду, а також захист суду від перенавантаження у зв`язку із поданням необґрунтованих або безпідставних позовів та апеляційних і касаційних скарг.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, пільги та гарантії їх соціального захисту визначені Законом №3551-XII.

За змістом частини другої статті 22 Закону №3551-XII ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18), Постанови Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

Ухвалою від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23, провадження № 14-93цс24 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від такої практики.

Суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, враховуючи предмет позову, а саме стягнення заборгованості за теплову енергію, тобто справа не стосується захисту порушених прав ОСОБА_1 , предмет та характер позову не пов`язані з реалізацією прав та інтересів Кривінського, а стосується неналежного виконання зобов"язань за договором.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Суд при визначенні розміру судового збору враховує, що борг частково погашено після відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79-82, 141, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму збитків від інфляції 829,75 грн. (вісімсот двадцять дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок) та 3% річних 293,87 грн. (двісті дев`яносто три гривні вісімдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено та підписано 19 червня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: КПТМ «Криворіжтепломережа» (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Квітки Цісик, 9, );

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя: О. В. Чайкіна