справа № 165/2825/24
провадження №2/165/125/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Свередюк Ю.А.,

представника відповідача Герасимчук Л.Р.,

представника ССД Думич І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду з позовом в інтересах позивача до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Нововолинського міського суду від 15 вересня 2023 року було ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 06 червня 2023 року.

Вказує, що ОСОБА_3 з 23 березня 2024 року проживає разом з батьком ОСОБА_1 так, як відповідач ОСОБА_2 покинула місце проживання та як відомо позивачу, поїхала за кордон. На сьогодні син ОСОБА_3 проживає із позивачем, він здійснює його повне матеріальне утримання. Так як син проживає з позивачем, тому ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про звільнення його від сплати аліментів на утримання сина і стягнення аліментів на утримання сина з ОСОБА_2 .

Зазначє, що ОСОБА_3 потребує допомоги на придбання учбового приладдя, підручників, зошитів, учбових посібників, канцтоварів, обслуговування комп`ютера, придбання одягу та харчування. Вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання дитини є 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

При розрахунку розміру аліментів враховує, що у зв`язку із збройною агресією росії проти України, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, речі першої необхідності, паливно-мастильні матеріали (подорожчання проїзду в громадському транспорті).

Просить припинити стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 (однієї чверті) від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, встановлених рішенням Нововолинського міського суду від 15 вересня 2023 року у справі №165/1900/23, з 25 березня 2024 року. Стягувати щомісячно із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав наведених у позові. Зазначають, що відповідач проживає окремо, перебуває за кордоном, отримані аліментні кошти витрачає на власні потреби. Оскільки син проживає з позивачем, перебуває на його утриманні, просять позов задоволити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала. Зазначила, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, окрім сплати аліментів на банківську карту, якою безпосередньо користується неповнолітній ОСОБА_6 . Ствердила, що відповідач періодично приїжджає в Україну до постійного місця проживання, а за кордоном перебуває тимчасово, змушена була виїхати до Польші на заробітки, оскільки позивач чинив стосовно неї домашнє насильство та не надавав коштів на утримання сім`ї. Також наголосила, що відповідач регулярно передає кошти на утримання сина сторін, батько не приймає участі в утриманні неповнолітнього сина, а тільки проживає з ним за однією адресою. Просила відмовити у задоволенні позову .

Допитаний за клопотанням сторони відповідача у судовому засіданні в якості свідка в присутності представника ССД ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показав, що проживає з батьком ОСОБА_1 за однією адресою. Батько не надає йому коштів, вони харчуються окремо, всім необхідним його забезпечує мама, яка змушена була виїхати за кордон через неадекватну поведінку батька та відсутність коштів у сім`ї. Наголосив, що мама віддала йому банківську картку, на яку надходять аліменти від батька. Він, ОСОБА_3 , самостійно розпоряджається цими коштами, купує продукти харчування. Наголосив, що матір ОСОБА_2 періодично приїжджає додому, вона повністю забезпечує його матеірально.

Заслухавши пояснення позивача, його представника ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 , показання свідка ОСОБА_3 , дані в пристуності представника ССД ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що від шлюбу, який розірвано, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Рішенням Нововолинського міського суду від 15 вересня 2023 року було ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 06 червня 2023 року. (а.с. 10).

На підтвердження позовних вимог, позивач надав суду довідки, видані головою ОСББ Коритком О.О. (а.с.11,12) про те, що громадянка ОСОБА_2 не проживає по місцю реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з виїздом за кордон 23.03.2024. З цього ж часу ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою з неповнолітнім сином ОСОБА_3 .

З інформації Державної прикордонної служби від 18.09.2024 (а.с.40) встановлено що ОСОБА_8 перетинала державний кордон України, 24.03.2024 (виїзд), 28.09.2024 (в`їзд).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

У відповідності до ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за однією адресою з батьком - позивачем у справі ОСОБА_1 . Мати неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_2 , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача на утримання дитини, займається вихованням та утриманням дитини, регулярно передає кошти, періодично приїжджає із за кордону. Також встановлено, що аліменти, які сплачуються позивачем за рішенням суду, перераховуються на банківську карту, яка є в розпорядженні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , який нею користується самостійно і використовує кошти на задоволення власних потреб.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

На підтвердження зміни обставин, позивач надав суду довідки, видані головою ОССБ, в яких зазначено, що відповідач з березня 2024 року не проживає за місцем постійної реєстраціїї у зв`язку з виїздом за кордон.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження самостійного утримання неповнолітнього сина сторін, а також понесених, починаючи з березня 2024 року по даний час, витрат на утримання сина. Сам факт відсутності відповідача в місці постійного проживання, її періодичні виїзди за кордон на роботу, не можуть свідчити про не прийняття матір`ю участі в утриманні неповнолітнього сина, як і факт проживання сина за однією адресою з батьком, не може слугувати достатнім доказом на підтвердження перебування дитини на повному утриманні позивача, а тому суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і до задоволення не підлягають.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).

Беручи до уваги вік неповнолітнього сина сторін, а саме сімнадцять років, на думку суду та відповідно до норм цивільного права, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на його утримання. Тобто аліментами, які сплачуються позивачем на користь відповідача, та перераховуються на банківську карту ОСОБА_11 , останній використовує для задоволення власних потреб.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає, що право позивача не порушено, тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, тому судові витрати суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст.179, 180, 181, 182, 192, 273 Сімейного кодексу України, - суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 15.09.2023 року у справі №165/1900/23, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК