Справа № 450/2023/23 Провадження № 2-др/450/10/25
"25" квітня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Мельничук І. І.
при секретарі Дикій О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити заяву представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Куспись Євгенія Адамовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 450/2023/23 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
31.03.2025 року на адресу суду представником позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокатом Куспись Є. А. скеровано заяву про винесення додаткового рішення, в якій він просить суд вирішити питання про відшкодування судових витрат, які сплатила позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи, а саме: 63 420,00 грн., а саме: 50 000,00 витрат за надання професійної правничої допомоги, 13 420,00 грн. судового збору.
25.04.2025 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява про зменшення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя від представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Мисенко С. А., яке вона мотивує тим, що частина послуг, зазначених в Акті № 1 приймання-передачі виконаних робіт за договором від 04.02.2025 року (№ 010223/01), є необґрунтованими або такими, що дублюють інші процесуальні документи. Зокрема: адвокатом Куспись Є. А. було подано клопотання про роз`єднання позовних вимог на стадії підготовчого засідання, однак в акті зазначено, що складалося заперечення на це клопотання, з чим заявник не погоджується, вказуючи на необґрунтованість такого обсягу роботи. Крім того, документи на зразок заяви про уточнення позовних вимог та заяви про усунення їх недоліків, на думку заявника, мають однакове змістове наповнення з первісною позовною заявою та дублюють її, що не потребувало додаткових витрат. Також зазначається, що заява про виправлення описки у заяві про уточнення позовних вимог не передбачена законом як обов`язковий чи самостійний процесуальний документ. На підставі вищезазначеного, вважає, що заявлені витрати не відповідають обсягу фактично виконаної роботи, не є співмірними із необхідністю окремого виконання кожної дії та підлягають зменшенню.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Куспись Є. А. у судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд заяви про винесення додаткового рішення, яку підтримує повністю у відсутності довірительки та її представника.
Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Мисенко С. А., у судове засідання не з`явилася, однак у своїй заяві, поданій 25.04.2025 року просила розгляд справи проводити у її відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.
Щодо вимоги про відшкодування судових витрат, понесених ОСОБА_1 , а саме судового збору у розмірі 13 420,00 грн., то суд вважає за необхідне зазначити, що у мотивувальній частині рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03.2025 року вирішено питання про розподіл таких, а саме зазначено, що враховуючи приписи ч. 10 ст. 141 ЦПК України згідно з якими при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, у такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, суд, з урахуванням часткового задоволення як первісних, так і зустрічних позовних вимог, прийшов до висновку, що понесені кожною зі сторін судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за кожною зі сторін.
А тому в цій частині заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.
Однак при ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом. В позовній заяві, зазначено про те, що згідно із п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній розрахунок суми судових витрати, які позивач поніс і які очікує понести у зв?язку із розглядом справи становить 63 420,00 (шістдесят три тисячі чотириста двадцять гривень), що складаються із 13 420,00 гривень витрат на оплату судового збору та 50 000,00 витрат на надання правової допомоги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частина 10 статті 141 ЦПК України стосується розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову. Якщо суд покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, він може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму витрат, сплатити різницю іншій стороні.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: Договору про надання правової допомоги № 010223/01 від 01.02.2023 року, Акта №1 приймання-передачі виконаних робіт (Договір № 010223/01) від 04.02.2025 року; довідки № 04-02/25 від 04.02.2025 року.
Із Акта №1 приймання-передачі виконаних робіт (Договір № 010223/01) від 04.02.2025 року вбачається, що виконавець ФОП ОСОБА_3 та замовник ОСОБА_1 склали Акт приймання-передачі виконаних (наданих послуг), які задовольняють замовника, виконаних ФОП ОСОБА_3 для ОСОБА_1 , вказано перелік робіт по договору (Договір № 010223/01 від 01.02.2023 року), а саме: 1) консультації: надано повну консультацію щодо правової ситуації клієнта та можливих стратегій захисту; 2) аналіз законодавства: виконано докладний аналіз відповідного законодавства, що стосується справи клієнта; 3) формування стратегії захисту: розроблено індивідуальну стратегію захисту, враховуючи особливості справи та інтереси клієнта; 4) підготовка та подача позовної заяви до суду; 5) складено та подано клопотання про долучення доказів; 6) підготовлено та подано: відзив на зустрічну позовну заяву, заперечення на відзив, заперечення на клопотання про роз`єднанню позовних вимог, заперечення на клопотання про повернення справи на стадію підготовчого провадження; 7) заяви по справі: підготовлено та подано заяву про уточнення позовних вимог, заяву про усунення недоліків, заяву про ознайомлення з матеріалами справи, заяву про виправлення описки в заяві про уточнення позовних вимог; участь адвоката в судових засіданнях. Всього виконано робіт на суму 50 000 грн. Зазначено також, що претензій з приводу виконання умов договору сторони одна до одної не мають.
У Договорі № 010223/01 про надання правової допомоги від 01.02.2023 року, розділі 3 «Гонорар», пунктом 3.1 зазначено розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, становить 50 000 гривень.
Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.
Враховуючи особливості предмета спору, часткове задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, складність справи, обсяг поданих сторонами процесуальних документів, найменування робіт по договору, зазначених в Акті № 1 приймання-передачі виконаних робіт (Договір № 010223/01) від 04.02.2025 року, а також враховуючи доводи заявника щодо дублювання змісту окремих документів (заяви про уточнення позовних вимог, заяви про усунення недоліків тощо), сумнівів у необхідності складання заперечень на клопотання, подане іншою стороною, та відсутність законодавчого передбачення подання заяви про виправлення описки як самостійного процесуального документа, суд оцінює заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн. як частково необґрунтовані.
У зв`язку з цим, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості у контексті даної справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133-141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд
заяву представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Куспись Євгенія Адамовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 450/2023/23 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ), понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 25.04.2025 року.
СуддяІ. І. Мельничук