Справа № 507/2531/24
Провадження № 2/507/26/2025
Номер рядка звіту 20
РІШЕННЯ
"05" червня 2025 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Дармакуки Т.П.,
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
із участю позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Любашівська селищна рада Подільського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У 2018 році було підписано акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, проте у вересні 2024 року відповідач самовільно зайняла частину його земельної ділянки, встановивши сітку.
Таким чином, відповідач незаконно використовує частину його земельної ділянки та перешкоджає користуватися його власністю, у добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити його частину земельної ділянки та відновити межові знаки, встановлені згідно акту у 2018 році.
Межі його земельної ділянки були встановленні у 2018 році, проте відповідач незаконно використовує його земельну ділянку, чим перешкоджає йому користуватися його власним майном.
АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, шляхом усунення сітки між земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 та земельною ділянкою, що належить ОСОБА_2 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом відновлення межових знаків та звільнення частини його земельної ділянки.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, вказуючи на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 783 кв.м., ширина від дороги по документам становить 16,10 м., проте на частині земельній ділянці, яка йому належить встановлена огорожа, таким чином ОСОБА_2 займає частину його земельної ділянки. Позивач зазначав, що розмір земельної ділянки , яка йому належить та використовується відповідачем становить 14 кв.м, в подальшому зазначив, що 9 кв.м., огорожу слід перемістити на 1 метр в бік сусідської земельної ділянки.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що вона придбала житловий будинок, який розташований по сусідству із ОСОБА_4 , у 2001 році, між їхніми домоволодіннями на той час була встановлена межа, яку з того часу ніхто не переносив. Ширина її земельної ділянки від дороги 18,60 м, в 2001 році спеціалісти БТІ заміряли так і було і така ширина залишилася.
Представник відповідача адвокат Жмурко С.Л. просила в задоволенні позову відмовити, зокрема обґрунтовуючи тим, що тягар доказування покладено на позивача, однак позивач не надав висновку експерта, також на той час коли позивач придбала будинок, межа була встановлена і сторонами у судовому засіданні визнається той факт, що межу ніхто не переносив.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Любашівська селищна рада Одеської області надала до суду пояснення третьої особи, в яких заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, при цьому зазначено, що у червні 2007 року у результаті обстеження земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 було виявлено, що розміри трьох сторін відповідають технічному паспорту, а сторона вздовж вулиці має розмір 15 м 30 см, тоді як по технічному паспорту має бути 16 м 10 см. (а.с.95-96)
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 27 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.27).
Ухвалою від 14 січня 2025 року залучено Любашівську селищну раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с.76)
Ухвалою від 25 лютого 2025 року витребувано докази (а.с.105)
Ухвалою від 22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.195).
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Також на праві приватної власності позивачу належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який він придбав відповідно до договору купівлі-продажу 14 серпня1992 (а.с.119)
Відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який вона придбала у ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 12 грудня 2001 року (а.с.66). В договорі зазначено, що житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 667 кв.м.
Рішенням № 408 від 06 листопада 2001 року за домоволодінням, яке належало ОСОБА_5 , що розташоване адресою: АДРЕСА_2 закріплено земельну ділянку площею 667 кв.м (а.с.67)

Із схематичного плану, який наявний в технічному паспорті на житловий будинок, що належить ОСОБА_2 та розташований за адресою АДРЕСА_1 від 24 жовтня 2001 року, вбачається, що проводилися заміри земельної ділянки та ширина від дороги складала 18,60 м. (а.с.56)

Із технічного паспорту на житловий будинок, що належить ОСОБА_1 та розташований за адресою АДРЕСА_1 , від 18 лютого 1976 року (план схематичний), вбачається, що проводилися заміри земельної ділянки та ширина від дороги складала 16.10 м. (а.с.110)

Із листа ПП «Мередіан» № 14 від 23 грудня 2024 року, який адресовано ОСОБА_2 вбачається, що ПП «Мередіан» розробляє технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою АДРЕСА_1 . 17 грудня 2024 року було здійснено геодезичні вимірювання в межах земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що перебувають у власності відповідача. На стадії обробки геодезичних вимірювань виявлено, що частина земельної ділянки перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0366 на площі 14 кв.м. (а.с.52). Із плану меж земельних ділянок вбачається, що накладення земельних ділянок, становить 1 метр від дороги, при цьому ширина земельної ділянки, яка належать позивачу 16,10 м, а земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні позивача 18,52 м. (а.с.53).

Із акту-приймання передачі межових знаків на зберігання від 07 вересня 2024 року, який складено інженером ПП «Мередіан», вбачається при проведенні обстеження встановлено, що межі не відповідають поворотним точкам земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0366, а саме точка 9 зміщена від металевого паркану на 0,88 в сторону суміжного користувача (а.с.21).

В судовому засіданні позивач зазначив, що у відповідача збільшилася земельна ділянка на 14 кв.м, а подальшому уточнив , що на 9 кв.метрів за рахунок його земельної ділянки.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Положенням ч.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Частиною шостою статті 106 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник або користувач земельної ділянки має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені вимоги.

Підставою позову ОСОБА_1 зазначив, що у 2018 році було підписано акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, проте у вересні 2024 року відповідач самовільно зайняла частину його земельної ділянки, встановивши паркан із сітки.

Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем межа, яка була у виді паркану із сітки, не переносилася, а була встановлена ще до початку придбання сторонами нерухомого майна.

Так, відповідач є власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 із 1992 року та власником земельної ділянки площею 783 га з 2018 року, відповідач є власником житлового будинку та користувачем земельної ділянки площею 667 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року .

В судовому засіданні із пояснень сторін встановлено, що межа у виді огорожі із сітки була встановлена на час набуття ними права власності на нерухоме майно та із того часу фактично між сторонами сформувався порядок користування земельними ділянками.

Також, у судовому засіданні ОСОБА_6 в якості спеціаліста пояснив, що ПП «Мередіан» в 2018 році розробляв технічну документацію із землеустрою за замовленням ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , межі були встановленні відповідно до технічної документації, а не по фактичному використанню земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, в судовому засіданні із пояснень сторін встановлено, що відповідач у вересні 2024 року не вчиняла дій щодо самовільного зайняття частини земельної ділянки, яка належить позивачу.

Доказів того, що земельна ділянка відповідача збільшилась за рахунок земельної ділянки позивача матеріали справи не містять.

Доводи позивача, які були наданні під час розгляду в судовому засіданні про те, що розмір земельної ділянки для обслуговування будинку, який належить відповідачу, по документам первісно становила 658 кв.м. та безпідставно рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради № 408 від 06 листопада 2001 року за цим домоволодінням, власником на той час був ОСОБА_5 закріплено земельну ділянку площею 667 кв.м, отже сусідська земельна ділянка за рахунок його земельної ділянки, незаконно збільшилася на 9 кв. м, а тому саме в такому розмірі відповідач повинна звільнити його ділянку, суд не приймає до уваги оскільки зазначене рішення № 408 від 06 листопада 2001 року є чинним (а.с.59) та позивачем не оскаржувалося.

Також позивач посилається, як на доказ, на акт-приймання передачі межових знаків на зберігання від 07 вересня 2024 року, який складено інженером ПП «Мередіан», згідно якого при проведенні обстеження встановлено, що межі не відповідають поворотним точкам земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0366, а саме точка 9 зміщена від металевого паркану на 0,88 в сторону суміжного користувача.

Разом із тим, із листа ПП «Мередіан» № 14 від 23 грудня 2024 року, який адресовано ОСОБА_2 вбачається, що ПП «Мередіан» здійснено геодезичні вимірювання в межах земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що перебувають у власності відповідача. На стадії обробки геодезичних вимірювань виявлено, що частина земельної ділянки перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0366 на площі 14 кв.м. (а.с.52). Із плану меж земельних ділянок вбачається, що накладення земельних ділянок, становить 1 метр від дороги, при цьому ширина земельної ділянки, яка належать позивачу 16,10 м, а земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні позивача 18,52 м. (а.с.53).

Отже , у матеріалах справи відсутні докази того, що ширина земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні відповідача збільшилася за рахунок земельної ділянки , яка належить позивачу, адже ширина земельної ділянки , яка знаходиться в користуванні відповідача згідно технічного паспорту була 18,60 м, а згідно замірів ПП «Мередіан» в 2024 році становить - 18,52 м.

До справи позивачем не долучено висновок земельно-технічної експертизи з питань фактичного розташування огорожі щодо земельних ділянок сторін, складений на підставі положень ст.106 ЦПК України, тоді як позивачу пропонувалося розглянути в судовому засіданні питання щодо призначення такої експертизи.

3а таких обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а отже в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки, слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Любашівська селищна рада Подільського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Любашівська селищна рада Подільського району Одеської області, місцезнаходження: вул.Софіївська, 97, селище Любашівка Подільського району Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 04380040.

Суддя: Т.П. Дармакука