Справа № 450/4367/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є. О.
Провадження № 22-ц/811/83/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 52 467,85 грн, яка складається із заборгованості за договором позики № 76763458 від 16.08.2023 у розмірі 6 000,00 грн за тілом кредиту, 13 092,84 грн сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 4222516 від 14.07.2023 у розмірі 8 181,82 грн за тілом кредиту, 25 193,19 грн сума заборгованості за відсотками.

Позов обгрунтований тим, що 16.08.2023 між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір позики № 76763458. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 17 від 27.02.2024 до договору факторингу № 4/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19092,84 грн, з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13092,84 грн сума заборгованості за відсотками. На виконання п.1.3 договору факторингу на адресу відповідача, зазначену в договорі позики, позивачем направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, а тому просить стягнути таку в судовому порядку. Крім того, 14.07.2023 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір позики №4222516. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 21 від 20.03.2024 до договору факторингу № 4/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 33375,01 грн, з яких: 8181,82 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 25193,19 грн сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 52 467,85 грн, яка складається із заборгованості за договором позики № 76763458 від 16.08.2023 в розмірі 6 000,00 грн за тілом кредиту, 13 092,84 грн сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 4222516 від 14.07.2023 у розмірі 8 181,82 грн за тілом кредиту, 25 193,19 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір розміром 3028,00 гривень.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не згадується розрахунок суми, котру позивач вважає заборгованістю. Вважає неналежними доказами долучені до позову позивачем документи, оскільки такі здійснені на власний суб`єктивний розсуд позивача і не є доказом наявності у відповідача заборгованості. У матеріалах справи, відсутній акт прийому-передачі документів про передачу права вимоги в т.ч. фінансових, котрий би підтвердив такий перехід. Згідно ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Сума за відсотками є непідтвердженою.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

ОСОБА_1 подав письмову заяву про зупинення провадження у справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України, посилаючись на пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Відповідачем на підтвердження вимог про зупинення провадження у справі надано копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2024 № 08/3120 та витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування на військову службу за контрактом молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що надані відповідачем докази не є достатніми для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не підтверджують, того що ОСОБА_1 перебуває на службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що апеляційну скаргу та заяву про зупинення провадження у справі відповідач підписав особисто.

Крім цього справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення у часників справи, тому суд не вбачає об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Судом встановлено, що 16.08.2023 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір позики №76763458, відповідно до умов якого товариство надає клієнту грошові кошти в гривнях, на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені договором.

Як убачається з договору позики № 76763458 від 16.08.2023, такий підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором at0x222Ikj.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Додатковою угодою №20 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Актом прийому-передачі реєстру боржників №17 від 27.02.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передано в повному об`ємі реєстр боржників №17 від 27.02.2024 (а.с. 16).

Згідно витягу з реєстру боржників №17 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сформованого 27.02.2024 позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики №76763458 у відповідачки наявна заборгованість у сумі 19092,84 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредита у розмірі 6000 грн та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 13092,84 грн (а.с. 17).

Відповідно до Реєстру боржників № 17 від 27.02.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 19092,84 грн , з яких: 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13092,84 грн сума заборгованості за відсотками.

Судом встановлено, що 14.07.2023 між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір позики № 4222516, відповідно до умов якого товариство надає клієнту грошові кошти в гривнях, на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені договором.

Як убачається з договору позики № 4222516 від 14.07.2023, такий підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5ЕууN51yHQ.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

20 березня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 21 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року про відступлення прав вимоги згідно з реєстром боржників № 20 від 20 березня 2024 року.

Актом прийому-передачі реєстру боржників №21 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передано в повному об`ємі реєстр боржників №21 від 20.03.2024 (а.с. 24).

Відповідно до реєстру боржників № 21 від 20.03.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 33375,01 грн, з яких: 8181,82 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 25193,19 грн сума заборгованості за відсотками.

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за договорами позики №76763458 від 16.08.2023 та №4222516 від 14.07.2023, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак останній в порушення умов вказаних договорів не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за договором позики №76763458 від 16.08.2023 у розмірі 6000 грн та за договором позики №4222516 від 14.07.2023 у розмірі 8181,82 грн.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він не укладав договори позики №76763458 від 16.08.2023 та №4222516 від 14.07.2023, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині нарахованих та стягнутих процентів за користування позикою №76763458 від 16.08.2023 та №4222516 від 14.07.2023, з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами договору позики №76763458 від 16.08.2023 сторони встановили строк кредитування до 15.09.2023, однак ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Оскільки договором позики 76763458 від 16.08.2023 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки тривалістю 30 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за відсотками за договором позики становить 1575 грн (за період з 16.08.2023 по 15.09.2023).

Також за умовами договору позики №4222516 від 14.07.2023 сторони встановили строк кредитування до 13.08.2023, однак ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Оскільки договором позики №4222516 від 14.07.2023 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за відсотками за договором позики становить 3375 грн (за період з 14.07.2023 по 13.08.2023).

Наведеного вище суд першої інстанції у повній мірі не врахував, та як наслідок, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позиками матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість, яка складається із заборгованості за договором позики № 76763458 від 16.08.2023 у розмірі 6 000,00 грн за тілом кредиту, 1575 грн сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 4222516 від 14.07.2023 у розмірі 8 181,82 грн за тілом кредиту, 3 375 грн сума заборгованості за відсотками.

За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, проте враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 36,46%, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача становить 1104 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 20.06.2025.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі, яка складається із заборгованості за договором позики № 76763458 від 16.08.2023 у розмірі 6 000,00 грн за тілом кредиту, 1575 грн сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 4222516 від 14.07.2023 у розмірі 8 181,82 грн за тілом кредиту, 3 375 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір розміром 1104 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 20.06.2025

Головуючий

Судді