Справа № 724/1168/25
Провадження № 2/724/378/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

23 червня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.

за участі:

секретаря судового засідання: Копайгородського Д.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог?

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» (далі по тексту - ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія») та ОСОБА_1 на підставі заявки на позику, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений договір позики №86, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 1400 грн, на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. договору позики, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти.

Зазначає, що позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики №86, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики, а відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав.

18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступила на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржника за договорами позики, зокрема за договором позики №86 від 26.11.2021, що укладений між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 .

Вказує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, відповідно до розрахунку заборгованості становить 3586,40 грн, з яких: 1400 грн - заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 2186,40 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Також,24.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4292192 в електронній формі, за яким відповідач отримав від ТОВ «Мілоан» кошти у строкове користування у розмірі 20 000 грн шляхом перерахування їх на банківську картку відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором.

26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем, сума заборгованості за яким на час відступлення прав вимоги складала 89 500,00 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 67 500 грн - заборгованість по відсоткам, 2000 грн. заборгованість за комісією.

Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 93 086,040 грн та судові витрати.

Процесуальні дії по справі

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.73).

Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчук Я.Я. в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.5 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судових повісток (а.с.76,80), відзив на позов не подавав.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України.

Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін.

Фактичні обставини встановлені судом

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі анкети заяви на кредит №4292192 поданої в електронному порядку ОСОБА_1 , 24 листопада 2021 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено кредитний договір №4292192, який підписано відповідачем електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора. За умовами вказаного договору відповідачу, на картковий рахунок було надано кредит у розмірі 20 000 грн, зі сплатою процентів у розмірі 7500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, строком кредитування 30 днів, до 24.12.2021 (а.с.29-33,35).

Згідно з п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 20 000 грн.

Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 24.11.2021 року.

Відповідно п. 1.4. Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 24.12.2021.

У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 2000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2, 1.6 Договору проценти за користування кредитом: 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за кристування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.7. Договору тип процентної ставки за договором: фіксована.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково шляхом переказу на картковий рахунок.

Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється за кількістю днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Згідно п. 4.2. договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6. договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6. договору.

Відповідно до п. 6.1. договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). На договірнакладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладання договору. Після укладення цей договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцю.

Відповідно до п. 6.3. Договору, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання коштів у позику.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до додатків №1 та №2 до договору про споживчий кредит №4292192 від 24 листопада 2021 року (графік платежів, паспорт споживчого кредиту) встановлено дату платежу 24 грудня 2021 року, до сплати: кредит в сумі 20 000,00 грн,, проценти в сумі 7500 грн, комісія 2000 грн., разом 29 500 грн ( а.с.33 зворот-34).

На підтвердження підписання відповідачем договору про споживчий кредит №4292192 від 24 листопада 2021 року до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора W43107 24 листопада 2021 року, який відправлено на номер телефону НОМЕР_1 ( а.с.44).

На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №4292192, укладеним 24 листопада 2021 року, позивач надав копію довідки №464798594 від 10.01.2025 року про перерахування на рахунок відповідача коштів в сумі 20 000,00 грн ( а.с.44 зворот).

26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, за яким право вимоги за кредитним договором №4292192 від 24.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс», що підтверджується витягом реєстру боржників з додатку до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с.55-57).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» станом на дату відступлення прав вимоги 26 липня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед товариством становить 89 500 грн, з яких: 20 000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 67 500 грн. - сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісією 2000 грн. (а.с.45-46).

Також судом встановлено, що на підставі заявки на позику, поданої в електронному порядку ОСОБА_1 , 26 листопада 2021 року між ТОВ «Київська торгово інвестиційна компанія» та відповідачем було укладено договір позики №86, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові на умовах, передбачених договором, грошові кошти (кредит) в сумі 1400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (а.с.17-19).

Сторони погодили, що датою повернення кредиту є 25.12.2021.

Відповідно до п.п.1.1.1. Договору позики сторони погодили тип процентної ставки «фіксована». Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить:

- знижена процентна ставка, фіксована, становить 2,19 % за день (800.00% річних) від суми позики в межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.1. цього Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарного дня, що слідує за датою закінчення такого строку;

- стандартна процентна ставка, фіксована, становить 2.60% за день (950.00% річних) від суми позики та застосовується в межах строку надання позики, зазначеного в п.1.1. цього Договору, якщо позичальник не виконав умови, зазначені в п.п.1.1.1.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України.

Положеннями п.2.1. Договору позики встановлено, що позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта-позичальника.

Пунктом 2.2. Договору позики встановлено, що датою надання позики є дата списання грошових коштів з поточного рахунку позикодавця на банківський картковий рахунок позичальника, передбачений у п.2.1. цього договору.

Згідно з п.2.3. Договору позики у випадку проведення сторонами пролонгації/реструктуризації заборгованості за раніше укладеним Договором позики, позика позичальнику надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за раніше укладеним Договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням позичальником заборгованості за цим договором в розмірі, що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики.

Положеннями п.3.1. Договору позики передбачено, що позичальник здійснює повернення позики і сплачує проценти згідно із загальними умовами та відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору, є його невід`ємною частиною та підписується позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у вигляді СМС-коду). Графік платежів розміщується в особистому кабінеті позичальника на сайті системи.

Договір позики № 86 від 26.11.2021 року та додатки до нього підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 3249.

На підтвердження підписання відповідачем договору позики №86 від 26 листопада 2021 року до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора 3249 - 26 листопада 2021 року, який відправлено на номер телефону НОМЕР_1 ( а.с.41).

Аналогічні умови кредитування вказані в паспорті споживчого кредиту (а.с.22-24)

Згідно додатків №1 (Графік платежів) та №2 до договору від 26.11.2021, загальна вартість кредиту становіть 2320,40 грн та складається із суми кредиту в сумі 1400 грн та процентів за користування кредитом в сумі 920,40 грн (а.с.20-21).

Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська торгово- інвестиційна компанія» також підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором (а.с.24 зворот-28).

На підтвердження виконання ТОВ «Київська торгово інвестиційна компанія» зобов`язання за договором позики №86, укладеним 26 листопада 2021 року, позивач надав копію листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення" від 02.02.2024 року вих №3162_14, згідно якого 26.11.2021 року на платіжну карту НОМЕР_2 , перераховано 1400 грн (а.с.41 зворот-42).

18.12.2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-20233, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі і за кредитним договором №86 від 26.11.2021 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 .

Реєстр боржників містить інформацію про те, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 3586,40 грн., що складається із: заборгованості за кредитом (за тілом кредиту) 1400грн.; заборгованості за відсотками 2186,40 грн (а.с.7).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено договір позики №86 від 26.11.2021 року та договір про споживчий кредит №4292192 від 24.11.2021 року, за умовами яких відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті.

Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір позики №86 від 26.11.2021 року на суму кредиту 1400 грн. та договір про споживчий кредит №4292192 від 24.11.2021 року на суму кредиту 20 000 грн. та отримано кредитні кошти за договорами у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок, зареєстрований позичальником в особистому кабінеті. При цьому, вказані договори підписані електронними підписами, використання яких є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання договорів позики між ОСОБА_1 та первісними кредиторами.

Також судом встановлено, що за наявним у матеріалах справи, за кредитним договорами право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», що підтверджується договорами факторингу укладеними між первісними кредиторами та позивачем.

Щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4292192 від 24.11.2021 року.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за кредитним договором № 4292192 від 24.11.2021 року у розмірі 20 000 грн., проте, не виконав взяті на себе зобов`язання та у добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані у кредит кошти не повернув.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн, які не було повернуто у сроки визначені кредитним договором.

Окрім того, відповідно до вимог п. 1.5.1 Договору, позивач має право на стягнення з відповідача комісії в розмірі 2000 грн, тому стягнення вказаної суми на користь позивача також є обґрунтованим.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами в сумі 67500 грн, то суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 7500,00 грн. які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.29).

При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 24 листопада 2021 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів.

Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 7500 грн (п. 1.5.2), а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту визначено 24.12.2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 25.12.2021 року по 22.02.2022 року відсутні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №4292192 від 24 листопада 2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів.

Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

За таких обставин, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягнувши з ОСОБА_1 7500,00 грн відсотків за кредитним договором №4292192 від 24 листопада 2021 року.

Вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №86 від 26.11.2021 року.

Судом встановлено та матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за кредитним договором №86 від 26.11.2021 року у розмірі 1400 грн, проте, не виконав взяті на себе зобов`язання та у добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані у кредит кошти не повернув.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1400 грн, які не було повернуто у сроки визначені кредитним договором.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами в сумі 2186,40 грн, то суд приходить до наступного висновку.

Сторони в п.3.3, 3.4 Кредитного договору погодили, що датою повернення кредиту в сумі 1400,00 грн є 25.12.2021, загальний строк кредитування - 30 календарних днів; тип процентної ставки фіксована (п.1.1.1 Договору).

Стандартна процентна ставка 950,00 % річних (2,60 % за день) від суми позики.

Знижена процентна ставка 800 % річних (2,19 % на день); пільгова процентна ставка - % річних(% на день).

Згідно графіку платежів № 86-1, як додатку №1 до Договору № 86 від 26.11.2021 відповідач мав сплатити до 25.12.2021 - 1400,00 грн позики та 920,40 грн відсотків з розрахунку 2,19 % за кожен днь користування кредитом(а.с.20).

Згідно додатку №2 до договору № 86 від 26.11.2021 у разі сплати кредиту в сумі 1400,00 грн до 25.12.2021 необхідно сплатити відсотки в сумі 920,40 грн, загалом реальна вартість складе 2320,40 грн (920,40грн - відсотки +1400,00 грн - тіло кредиту) (а.с.21).

Згідно довідки по договору позики № 86 від 26.11.2021 кредит в сумі 1400,00 грн видано 26.11.2021. В період з 26.11.2024 по 25.12.2021 включно щодня нараховувалися відсотки за користування кредитом по 30,68 грн, що становить загалом 920,40 грн. З 28.12.2021 по 24.01.2022 нараховувалися відсотки за користування кредитом по 36,44 грн щоденно, нараховано за цей період 1020,32 грн. А загалом з 26.11.2021 по 24.01.2022 нараховано 1940,72 грн.( а.с.43) Також довідка містить відомості, що 27.12.2021 нараховано 245,68 грн відсотків та всього заборгованність складає 3586,40 грн (1400,00 грн (кредит) + 1940,72 грн (відсотки з 26.11.2021 по 24.01.2022) + 245,68 грн (відсотки нараховані 27.12.2021) (а.с.43).

Отже суд вважає, що вимоги щодо стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню, оскільки умовами договору № 86 від 26.11.2021 було передбачено, що кредит в сумі 1400,00 грн надається строком до 25.12.2021.

Сторони погодили, що в період з 21.11.2021 по 25.12.2021 включно нараховуватимуться відсотки за користування кредитом з розрахунку 2,19% , тобто по 30,68 грн за кожен день користування кредитом (1400,00 грн х 2,19=30,68 грн).

Судом встановлено, що відповідач 1400,00 грн кредиту не сплатив і станом на день розгляду справи, отже він має сплатити відсотки за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору .

Так за період користування кредитом з 21.11.2021 по 25.12.2021 (30 дні, як передбачено умовами Кредитного договору) відповідач має сплатити 920,40 грн (1400,00 грн х 2,19% х 30 дні =920,40 грн), як то передбачено умовами договору на які відповідач погодився підписавши його.

Доказів того, щострок кредитування за договором про позики №86 від 26.11.2021було пролонговано кредитодавцями, позивачем суду не надано.

Суд зазначає, що визначені умовами договору проценти за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному ч.2 статті 625 ЦК України, проте, таких вимог позивачем заявлено не було.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 920,40 грн відсотків за користування кредитом за договором №86, в іншій частині вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.03.2025 (а.с.6).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на загальну суму 31 820, 40 грн /2320,40+29500=31820,40/, що становить 34,18% від ціни позову (93086,40 грн), тому на користь позивача з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в сумі 827,97 грн (2422,40х34,18%).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 гривень, то суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

Судом встановлено, що Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №02-07/2024, укладеного 02.07.2025 (а.с.12-13).

Згідно заявки на надання юридичної допомоги №641 від 01.02.2025 та акту №5 від 28.02.2025 про надання юридичної допомоги, складеного Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», адвокатським об`єднанням надано послуги з надання усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 год. вартістю 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (відповідач ОСОБА_1 ) тривалістю 4 год. вартістю 12000 грн. Всього на загальну суму 16000 грн (а.с.15-16).

Відповідно до пункту 4.1 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року №02-07/2024 вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

Відповідно до п. 4.2. договору клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`днанням клієнту відповідного рахунку для оплати.

Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.5 даного договору).

Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В постанові N 908/2702/21 від 12.01.2023 Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, суд вважає, що визначений Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн є завищеним, тому слід обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи до 5000 грн.

Разом з тим, указаний розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку, пропорційно задоволеним вимогам.

Отже стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог (34,18 %) у розмірі 1709,00 грн (5 000 грн х 34,18 %).

Керуючись ст. 526,625,626,628,1049,1050,1054 ЦК України та ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274-279, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором про споживчий кредит №4292192 від 24 листопада 2021 року у розмірі 29 500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, яка складається з наступного: 20 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7500 гривень заборгованість за відсотками, 2000 гривень заборгованість за комісією; заборгованість за договором позики №86 від 26 листопада 2021 року в розмірі 2320 (дві тисячі триста двадцять) гривень 40 копійок, яка складається з наступного: 1400 гривень заборгованість за тілом кредиту, 920 гривень 40 копійок - заборгованість за відсотками, а всього заборгованості за договорами у загальному розмірі 31 820 (тридцять одна тисяча вісімсот двадцять) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 827 (вісімсот двадцять сім) гривень 97 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1709 (одна тисяча сімсот дев`ять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Т.М.Ковальчук