Справа № 627/229/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2025 року с-ще Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючої Вовк Л.В.
з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 03 квітня 2013 року було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав у позику грошову суму в розмірі 25 774 грн 00 коп. Відповідно до п.1.1 договору позики , ОСОБА_2 зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів та сплачувати не пізніше 25-го числа кожного місяця, протягом чинності цього договору, платежі не менше 3682 грн 00 коп в рахунок погашення позики на банківський рахунок за відповідними реквізитами . Позика надана строком до 03.11.2013. Однак, в порушення умов договору позики, відповідач грошові кошти повернув лише частково в загальному розмірі 1500 грн 00 коп, а з травня 2023 року перестав відповідати на дзвінки та фактично відмовляється від обов`язку повернення коштів. Однак після настання терміну повернення суми позики відповідач гроші не повернув, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми боргу, інфляційних втрат нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та а 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Сума заборгованості за договором позики станом на 10.02.2024 становить 24 274,00 грн. У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики - 24 274 грн 00 коп, втрати у зв`язку з інфляцією - 54 782 грн 30 коп за період з 04.11.2013 по 23.02.2022, та 3% річних - 6 423 грн 02 коп, а всього 85 479 грн 32 коп та вирішити питання про судові витрати.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
03.03.2025 ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження .
17.06.2025 ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області постановлено справу розглянути заочно.
У судове засідання позивач не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності .
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився , про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на офіційному вебпорталі судової влади України .
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України , вважається, що судова повістка вручена ОСОБА_2 09.03.2025 .
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що згідно договору позики від 03.04.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавроненком Ю.П. за реєстровим № 909, укладеним між ОСОБА_1 ( Позикодавець ) та ОСОБА_2 ( Позичальник) , за умовами якого, відповідач отримав у позику грошову суму в розмірі 25 774 грн 00 коп та зобов`язувався повернути Позикодавцю суму позики . ( а.с. 7-8)
Пунктом.1.1 договору позики погоджено, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплачувати не пізніше 25-го числа кожного місяця протягом чинності цього договору платежі не менше 3 682 грн 00 коп в рахунок погашення за договором позики на банківський рахунок за відповідними реквізитами: Отримувач: Приватбанк; МФО: 305299, ОКПО: 14360570, рахунок № НОМЕР_1 , призначення платежу: виплата по договору позики на карту № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_3 .
Відповідно до п. 2.1 договору позики, позика надається строком до 03.11.2013.
Однак, в порушення умов договору позики , відповідач грошові кошти повернув лише частково в загальному розмірі 1500,00 грн.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язківстаття 11 ЦК Українивизначає договори та інші правочини.
Згідно з статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду у справі № 309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, у справі № 310/6826/16-ц від 15 серпня 2019 року, у справі № 182/2462/ 16-ц від 18 вересня 2019 року, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено статтею 599 ЦК України.
Частиною 1статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності договору позики укладеного від 03.04.2013 .
Матеріали справи свідчать про те, що згідно до договору позики від 03.04.2013 , сторонами підтверджено , що Позичальник отримав від Позикодавця гроші у сумі 25 774 грн до підписання та нотаріального посвідчення Договору ( п.2.2 Договору ).
Під час розгляду справи відповідачем не спростовувався факт отримання грошових коштів в сумі визначеної договором позики від 03.04.2013.
Станом на момент подачі цього позову, сума боргу у розмірі 24 274, 00 грн ОСОБА_2 позивачу не повернута.
Як вбачається з наведених у позові підстав для нарахування процентів на суму 25 774,00 грн. вони були заявлені позивачем із розрахунку 3 відсотків річних з покликанням на норму ст. 625 ЦК України, а тому за своїм змістом це є три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що "проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання".
Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX (далі - Закон № 2120-IX) передбачає звільнення позичальника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання згідно з договором кредиту (позики), укладеним банком чи іншим кредитодавцем (позикодавцем).
Зокрема, відповідно до Закону № 2120-IX позичальник підлягає звільненню від відповідальності фізичних і юридичних осіб за невиконання кредитних договорів під час воєнного стану , згідно зі ст. 625 ЦК (сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних).
Наведений позивачем розрахунок 3% річних за період з 04.11.2013 по 23.02.2022 у розмірі 6 423,02 грн , відповідачем не спростований, та відповідає арифметичним розрахункам суду за наступною формулою:
С х 3 х Д : 365 : 100 , де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення.
з 04.11.2013 по 31.12.2015 25 774,00 х 3 % х 788 : 365 : 100 = 1 669,31 грн
з 01.01.2016 по 31.12.2016 25 774,00 х 3 % х 366 : 366 : 100 = 733,22 грн
з 01.01.2017 по 31.12.2019 25 774,00 х 3 % х 1095 : 365 : 100 = 2 319,66 грн
з 01.01.2020 по 31.12.2020 25 774,00 х 3 % х 366 : 366 : 100 = 773,22 грн
з 01.01.2021 по 23.02.2022 25 774,00 х 3 % х 419 : 365 : 100 = 887,61 грн
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у сумі 6 423,02 грн.
Окрім того , стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні нарахування за період з листопада 2013 року по лютий 2022 року у розмірі 54 782,30 грн за формулою :
IIC=(II ? 100) х (II2 ? 100) х( II3 ? 100) х (IIZ 100)
IIZ 100-індекс інфляції за останній місяць прострочення .Останній період.
за наступним розрахунком : ІІс (100,20 : 100) х (100,50 : 100) х (100,20 : 100) х (100,60 : 100) х (102,20 : 100) х (103,30 : 100) х (103,80 : 100) х (101,00 : 100) х (100,40 : 100) х (100,80 : 100) х (102,90 : 100) х (102,40 : 100) х (101,90 : 100) х (103,00 : 100) х (103,10 : 100) х (105,30 : 100) х (110,80 : 100) х (114,00 : 100) х (102,20 : 100) х (100,40 : 100) х (99,00 : 100) х (99,20 : 100) х (102,30 : 100) х (98,70 : 100) х (102,00 : 100) х (100,70 : 100) х (100,90 : 100) х (99,60 : 100) х (101,00 : 100) х (103,50 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (99,90 : 100) х (99,70 : 100) х (101,80 : 100) х (102,80 : 100) х (101,80 : 100) х (100,90 : 100) х (101,10 : 100) х (101,00 : 100) х (101,80 : 100) х (100,90 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100) х (100,20 : 100) х (99,90 : 100) х (102,00 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (101,00 : 100) х (101,50 : 100) х (100,90 : 100) х (101,10 : 100) х (100,80 : 100) х (100,00 : 100) х(100,00 : 100) х (99,30 : 100) х (100,00 : 100) х (101,90 : 100) х (101,70 : 100) х (101,40 : 100) х (100,80 : 100) х (101,00 : 100) х (100,50 : 100) х (100,90 : 100) х (101,00 : 100) х (100,70 : 100) х (99,50 : 100) х (99,40 : 100) х (99,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (100,20 : 100) х (99,70 : 100) х (100,80 : 100) х (100,80 : 100) х (100,30 : 100) х (100,20 : 100) х (99,40 : 100) х (99,80 : 100) х (100,50 : 100) х (101,00 : 100) х (101,30 : 100) х (100,90 : 100) х (101,30 : 100) х (101,00 : 100) х (101,70 : 100) х (100,70 : 100) х (101,30 : 100) х (100,20 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 : 100) х (101,60 : 100)=3.12548703
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу борг за договором позики у всього у розмірі 85 479,32 грн , з них сума позики 24 274,00 грн, інфляційні втрати -54 782,30 грн та 3% річних - 6423,02 грн 00грн, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Щодо розподілу судових витрат.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп, що підтверджено платіжною інструкцією № 28РО-2ХЕ8-36ЕО-С8ЕА від 18.02.2025.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, розмірі 1 211 грн 20 коп .
На підставі викладеного та керуючись ст. 526,611,626,627,1046,1047 ЦК України, ст. 10, 11, 12, 13, 81,141, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики зареєстрованого в реєстрі за № 909 від 03.04.2013 , суму позики 24 274,00 грн , нарахування у зв`язку з інфляцією в сумі 54 782,30 грн , 3 % річних в сумі 6 423,02 грн , а всього 85 479 (вісімдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 32 коп .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп ( одна тисяча двісті одинадцять ) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне ім`я сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Л. В. Вовк