Справа № 606/682/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Підгайна Інна Валеріївна про встановлння факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Микулинецькоїселищної ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просить встановити факт про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3.00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хмелівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів позивачу належну йому земельну ділянку. У встановленому законом порядку позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Підгайної І.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності в документах та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи наведене, для реалізації своїх спадкових прав, позивач змушений звертатися до суду.

Позивач у підготовче судове не з"явився, однак надав заяву згідно якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Представник третьої особи приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Підгайна І.В не з`явилася, однак надала заяву відпоідно до якої просить розгляд справи слухати за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що 17.12.1998 року на підставі рішення ІІ сесії Хмелівської сільської ради від 25.05.1998 року №8 було видано державний акт на право власності на землю серії ТР №0359 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,00 га, яка розміщена на території Хмелівської сільської ради; документ зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №379.

ОСОБА_2 склав заповіт згідно якого заповів ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,площею 3,00 га, яка розміщена на території Хмелівської сільської ради, що підтверджується дублікатом заповіту посвідченого старостою Хмелівського старостинського округу 22.05.2003 року та зареєстроно в реєстрі за №47.

Як вбачається із оголошення у Теребовлянській газеті "ВОЛЯ", від 21.11.2023 року втрачено державний акт серії ТР №0359 на право приватної власності на землю на земельну ділянку.

Відповідно до архівної довідки виданої 28.10.2020 №Д-63/04-11, у документах архівного фонду Греко-католицькі повітові управління Тернопільського краю Галицького намісництва, з 1921 року Тернопільського Воєводства, в метричній книзі про народження за 1901-1938 роки сіл Винявка, Брикуля Нова, Брикуля Стара Теребовлянського повіту - Теребовлянського району є відомості що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Хмелівка Теребовлянського повіту, сучасного Теребовлянського району Тернопільської області; батько ОСОБА_4 , мати- ОСОБА_5 ; метричний запис під №1.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданим Буданівським районним бюро ЗАГС 03.10.1952 року, ОСОБА_2 1923 року народження та ОСОБА_6 03.10.1952 року зареєстрували шлюб.

Як вбачається із свідоцтва про народження виданого повторно 27.05.2008 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько вказаний ОСОБА_7 , та в графі мати вказана ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданимм відділом державної реєстрації актів цивільного стану Збразького районного управління юстиції Тернопільської області.

Відповідно до довідки виданої Микулинецькою селищною радою ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлий ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , якому згідно заповіту, складеного 22.05.2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №47, заповів земельну ділянку площею 3,00 га.(державний акт на право приватної власності на землю серії ТР 0359, виданий 17.12.1998 року), що розташована на території Микулинецької селищної ради.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судове засідання не з"явилися, однак подали заяви у яких вказано, що померлий ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 у судове засідання не з"явилася, однак подала заяву, у якій вказано, що є донькою ОСОБА_2 та рідною сестрою ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Підгайної І.В. від 05.09.2024 року за №152/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3.00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хмелівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та відсутні документи для підтвердження родинних відносин ОСОБА_2 із ОСОБА_1 , оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі батько вказано " ОСОБА_7 ", а у свідоцтві про смерть вказано " ОСОБА_2 "; а також наявні описки у заповіті. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Підгайної І.В. від 05.09.2024 року за №152/02-31 заведена спадкова справа за №93/2024 після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 ; інші спадкоємці до нотаріуса не звертались.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства

При цьому, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1233 ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачаєтьсяз вимогч.1ст.1235 ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач після смерті у встановленому законом порядку успадкував належне йому майно, однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 право власності наземельну ділянку площею 3.00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хмелівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 392, 1216 - 1218, 1233, 1269 ЦК України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Підгайна Інна Валеріївна про встановлння факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності наземельну ділянку площею 3.00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хмелівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка