Справа № 461/4591/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-з/811/116/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
19 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Гаврилюк Я.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року в складі судді Радченка В.Є. у справі за позовом Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів,-
У червні 2023 року позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, просив стягнути заборгованість у розмірі 102412,11грн. та 2684 грн. судового збору.
09.05.2024 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про захист прав споживачів, покликаючись на те, що АТ «Ідея Банк» неправомірно нарахував комісії та платежі, просила зустрічний позов задовольнити, стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу та моральну шкоду.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.10.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів прийнято до розгляду Галицького районного суду м. Львова. Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів об`єднано в одне провадження.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 102412,11 грн. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 102412,11 грн.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» витрати на оплату судового збору у розмірі 2684 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Ідея Банк» відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Стягнути з АТ «Ідея Банк» витрати на правову допомогу та покласти на товариство всі судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 рокув частині задоволення первісного позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором змінено, зменшено загальний розмір заборгованості за Угодою № С-611-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карткивід 26.11.2019, який необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк», з 102412 грн 11 коп. до 7031 (сім тисяч тридцять одна) гривень 51 копійок.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 рокув частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів скасовано.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживачів задоволено частково.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Угодою № С-611-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 26 листопада 2019 року, з часу укладення, зарахувавши сплачені ОСОБА_1 кошти, що спрямовані на погашення плати на комісію з обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту.

У задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 рокув частині розподілу судових витрат скасовано.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

01.05.2025 на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Зазначає, що у постанові апеляційного суду не вирішено низку позовних вимог зустрічного позову, які мають істотне значення для правильного виконання судового рішення та захисту прав споживача. Зокрема, на думку заявниці, апеляційний суд не вирішив вимог про перерахунок на користь ОСОБА_1 у зв`язку з нікчемністю в силу закону комісії за обслуговування кредитної заборгованості та надлишково списаних збільшених відсотків за прострочення платежу, які АТ «Ідея Банк» списав в якості погашення прострочених відсотків за кредит з СКР, перерахунку збільшених відсотків, штрафів, пені, комісій та інших платежів, нарахованих у період дії карантину та воєнного стану з подальшим застосуванням наслідків нікчемності, перерахунку відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних із поверненням у тіло кредиту незаконно списаних платежів, перерахунку заборгованості у зв`язку з нікчемними правочинами пов`язаними із нарахуванням збільшених відсотків, пені та штрафних санкцій, штрафних відсотків за прострочений кредит з СКР, комісії за обслуговування карткового рахунку, списання страхового платежу, суми судового збору, яка була нарахована в якості заборгованості по рахунку та стягнення переплати на користь ОСОБА_1 , яка утворилася у зв`язку з нікчемністю окремих пунктів кредитного договору.

Також зазначає, що суд не вирішив питання щодо розподілу судового збору, який був сплачений у сумі 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги. Не вирішення судом цих питань впливає на обсяг прав і обов`язків сторін та на правильне виконання постанови суду. Просить заяву задовольнити та ухвалити додаткове рішення у справі.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 17 червня 2025 року не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, які передбачені ст. 270 ЦПК України. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених зазначеною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з повідомленням учасників справи, розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення проводиться також у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

При цьому, ключовим питанням у межах даного провадження № 22-з/811/116/25 є виключно доводи ОСОБА_1 щодо невирішених апеляційним судом вимог зустрічного позову та стягнення судового збору, сплаченого при поданні нею апеляційної скарги.

Перевіряючи підставність поданої заяви, колегія суддів враховує таке.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Так, у постанові від 15 квітня 2025 року констатовано, що наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 18 травня 2023 року є таким, що не повністю відповідає матеріалам справи та вимогам Закону, оскільки сплачені відповідачкою кошти на погашення плати за обслуговування кредиту мали бути зараховані в рахунок погашення як тіла кредиту, так і відсотків за користування кредитними коштами у порядку визначеному ст.19 Закону України «Про споживче кредитування».

Зокрема, колегія суддів встановила, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за плату в розмірі 4% в місяць комісії (48% річних) йому надаються, при цьому, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору є несправедливими, колегія суддів дійшла переконання про помилковість висновку місцевого суду у цій частині.

Таким чином, оскільки частина сплачених коштів за Договором кредиту зараховувалась Банком на погашення плати за обслуговування кредиту, в той час як така не підлягала сплаті, через нікчемність пункт Договору кредиту в цій частині, сума коштів, зарахованих банком на погашення плати за обслуговування кредиту мала бути зарахована в рахунок погашення як тіла кредиту, так і відсотків за користування кредитними коштами у порядку визначеному ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування».

09.04.2025 представник позивача за первісним позовом АТ «Ідея Банк» надав додатковий розрахунок заборгованості за кредитним договором, який здійснено згідно із умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Угоди № С-611-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 26.11.2019 та Тарифів, без комісії, встановленої у п. 1.2 Тарифів, із зарахуванням сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості по кредитному договорі, відповідно до якого заборгованість відповідача станом на 18.05.2023 (дата звернення із позовом) становить 7031,51 грн.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд погодився частково із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , змінив оскаржуване рішення та зменшив загальний розмір заборгованості з 102412,11 грн. до 7031,51 грн.

При цьому, колегія суддів вказала, що характер та суть спірних правовідносин виключають можливість висновку про доведеність заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди діями АТ «Ідея Банк», оскільки правовідносини міжними є договірними, а доказів невиконання зобов`язань банком ОСОБА_1 суду не надала, відтак не навела суду підстав заподіяння їй моральної шкоди, а також фактів самої шкоди, як і того у чому така шкода проявилася.

Також апеляційний суд вирішив питання витрат на правничу допомогу.

Згідно із статтею 382 ЦПК України у резолютивної частині постанови зазначається висновок суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.

У резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог (ч. 5 ст. 265 ЦПК України).

Як зазначалося вище, ухвалюючи постанову, апеляційний суд чітко вказав про зміну оскаржуваного рішення в частині первісного позову, шляхом зменшення розміру стягнутої заборгованості за Угодою № С-611-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карткивід 26.11.2019, який стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк», з 102412 грн. 11 коп. до 7031 (сім тисяч тридцять одна) гривень 51 копійок, а також задовольнивши частково зустрічний позов через зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Угодою № С-611-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 26 листопада 2019 року, з часу укладення, зарахувавши сплачені ОСОБА_1 кошти, що спрямовані на погашення плати на комісію з обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту, одночасно відмовив у задоволенні решти вимог зустрічного позову.

Таким чином, доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, що стосуються не вирішення, на її думку, позовних вимог зустрічного позову, які мають істотне значення для правильного виконання судового рішення та захисту прав споживача, не заслуговують на увагу та спростовуються змістом самої постанови Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року (резолютивної частини такої).

У випадку незгоди із постановою апеляційного суду, сторони вправі оскаржити таку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, про що у постанові роз`яснено.

Крім цього, у заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просить про стягнення судового збору, який нею сплачений при поданні апеляційної скарги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Колегія суддів виходить з того, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на те, що Львівський апеляційний суд 15 квітня 2025 року виніс постанову, якою задовольнив частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у відповідній частині змінив та скасував рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року, заяваОСОБА_1 щодо розподілу судового збору за подання апеляційної скарги, є підставною та підлягає задоволенню.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

За змістом ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється за подання до суду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовної зави немайнового характеру, яка подана фізичною особою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 закону).

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги та його розмір, згідно ЗУ «Про судовий збір» поставлена в залежність від суми сплаченого збору (або яка підлягала сплаті) за подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно із п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2024 року, апеляційний суд запропонував апелянту сплатити судовий збір у розмірі 4026,00 грн.

11.11.2024 на виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подала заяву до якої долучила докази сплати судового збору, а саме квитанцію на суму 4026,00 грн. (т. 2 а. с. 5а).

Зважаючи на те, що постановою апеляційного суду зменшено стягнення загального розміру заборгованості за Угодою № С-611-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 26.11.2019, який необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк», з 102412 грн 11 коп. до 7031 (сім тисяч тридцять одна) гривень 51 копійок, що становить 6,81 % від заявлених позовних вимог, з позивача АТ "Ідея Банк" на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 3749,49 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, як пропорційну частку такого до задоволених вимог останньої (зменшення суми стягнення).

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а саме щодо вирішення питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги, з одночасним залишенням такої заяви без задоволення в частині інших вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" на користь ОСОБА_1 3749 (три тисячі сімсот сорок дев`ять) гривень 49 копійок судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складений та підписаний суддями 19 червня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк