ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Зінченко А.С. від 13 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обґрунтовуючи це тим, що він з 12 лютого 1991 року по 11 жовтня 1991 року; з 17 січня 1994 року по 03 березня 2015 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля». 03 березня 2015 року позивача звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. Відповідно до п.7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 03 січня 2017 року, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-другого ступеня. нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). П. 16 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Хімічні фактори: Вміст пилу з вмістом SiO2 кристалічного до 15,0% в повітрі робочої зони в 33,9 раз перевищує ГДК (фактичне значення 67,8 мг/м3 при нормативному- 2 мг/м3) по СанПин 4617-88 «Гранично допустимі концентрації (ГДК) шкідливих речовин в повітрі робочої зони». Фізичні фактори: Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 10 дБ (фактичне значення 90 дБА при нормативному- 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99, освітленість (коефіцієнт природнього освітлення) природнє освітлення відсутнє, при нормі 0,6; відносна вологість повітря вище нормативних параметрів на 15 (фактичне значення 90%, при нормі -75%) по ДСН 3.3.6.042-99, ДСП 3.3.1.095-2002. Важкість праці: зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, тулуба, ніг) становить 48000 кг/м, при нормі до 44000 кг/м; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 40 кг, при нормі до 30 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 96400 кг/с, при нормі 70000 кг/с; перебування у незручній позі (під кутом більше 30 градусів) 45,6% часу зміни, при нормі до 25% часу зміни; перебування у вимушеній позі «навпочіпки» 13,9% часу зміни, при нормі до 10% часу зміни; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів) становить 300 разів за зміну, при нормі 51-100 разів за зміну. Напруженість праці: навантаження на слуховий аналізатор (при виробничій необхідності сприйняття мови чи диференційованість сигналів) розбірливість слів та сигналів від 70% до 50%, при нормі від 100% до 90%), ступінь відповідальності за результат своєї діяльності, значущість помилки є відповідальним за функціональну якість кінцевої продукції, робіт, завдання, неправильні рішення можуть викликати пошкодження обладнання, зупинку технологічного процесу, можливу небезпеку для життя, при нормі є відповідальним за виконання окремих елементів завдання. Вимагає додаткових зусиль в роботі з боку працівника; ступінь ризику для власного життя та життя людей вірогідний (норма- виключений); ступінь відповідальності за безпеку інших осіб є відповідальним за безпеку (норма виключена), 4-х змінна робота з роботою в нічний час (норма- однозмінна робота без нічної зміни. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 22 лютого 2017 року серії 12 ААА № 045051 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яким: 45%- радикулопатія, дефартрози, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 лютого 2023 року серії 12 ААА № 127965 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60%, з яким: 45%- радикулопатія, дефартрози, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 лютого 2023 року серії 12 ААГ № 170993 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності по професійному захворюванню та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується медичним висновком №1587 від 13.12.2016р., випискою від 24.01.2020р. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отриманн хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових кошті у розмірі 245000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 120 000 (сто двадцять тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 гривень.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, шляхом зменшення розміру стягнутої моральної шкоди зі 120000,00 грн до 60000,00 грн з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 12 лютого 1991 року по 11 жовтня 1991 року; з 17 січня 1994 року по 03 березня 2015 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 03.03.2015 позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію., що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 січня 2017 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-другого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Даним актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту.

Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Хімічні фактори: Вміст пилу з вмістом SiO2 кристалічного до 15,0% в повітрі робочої зони в 33,9 раз перевищує ГДК (фактичне значення 67,8 мг/м3 при нормативному- 2 мг/м3) по СанПин 4617-88 «Гранично допустимі концентрації (ГДК) шкідливих речовин в повітрі робочої зони». Фізичні фактори: Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 10 дБ (фактичне значення 90 дБА при нормативному- 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99, освітленість (коефіцієнт природнього освітлення) природнє освітлення відсутнє, при нормі 0,6; відносна вологість повітря вище нормативних параметрів на 15 (фактичне значення 90%, при нормі -75%) по ДСН 3.3.6.042-99, ДСП 3.3.1.095-2002. Важкість праці: зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, тулуба, ніг) становить 48000 кг/м, при нормі до 44000 кг/м; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 40 кг, при нормі до 30 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 96400 кг/с, при нормі 70000 кг/с; перебування у незручній позі (під кутом більше 30 градусів) 45,6% часу зміни, при нормі до 25% часу зміни; перебування у вимушеній позі «навпочіпки» 13,9% часу зміни, при нормі до 10% часу зміни; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів) становить 300 разів за зміну, при нормі 51-100 разів за зміну. Напруженість праці: навантаження на слуховий аналізатор (при виробничій необхідності сприйняття мови чи диференційованість сигналів) розбірливість слів та сигналів від 70% до 50%, при нормі від 100% до 90%), ступінь відповідальності за результат своєї діяльності, значущість помилки є відповідальним за функціональну якість кінцевої продукції, робіт, завдання, неправильні рішення можуть викликати пошкодження обладнання, зупинку технологічного процесу, можливу небезпеку для життя, при нормі є відповідальним за виконання окремих елементів завдання. Вимагає додаткових зусиль в роботі з боку працівника; ступінь ризику для власного життя та життя людей вірогідний (норма- виключений); ступінь відповідальності за безпеку інших осіб є відповідальним за безпеку (норма виключена), 4-х змінна робота з роботою в нічний час (норма- однозмінна робота без нічної зміни (а.с. 9-10).

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №045054 від 22 лютого 2017 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з датою переогляду - 15.02.2018 (а.с.11).

Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААА №127965 від 08 лютого 2023 року, позивачу повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 11 зворот).

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААГ №170993 від 08 лютого 2023 року, ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності безстроково (а.с. 12).

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим довідкою МСЕК серії 12 ААА №045054 від 22 лютого 2017 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності; довідками МСЕК серії 12 ААА №127965 та серії 12 ААГ №170993 від 08 лютого 2023 року, позивачу повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, внаслідок отримання професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди, безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами: актом розслідування професійного захворювання, довідками МСЕК, випискою із історії хвороби позивача щодо отримання ним професійних захворювань, які в свою чергу, спричинили моральні та фізичні страждання, та яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Доводи про те, що позивач був повідомлений про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці та можливі негативні наслідки на стан його здоров`я не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки це не впливає на обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду працівникові, спричинену в результаті професійного захворювання, що прямо передбачено нормами матеріального права, і зокрема ст. 237-1 КЗпП України.

Твердження апелянта про стягнення у аналогічних справах моральної шкоди у іншому розмірі не заслуговують на увагу, враховуючи, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення належним чином встановлені фактичні обставини справи, надано належної правової оцінки представленим доказам, у їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова