ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 613/842/23
Номер провадження 22-ц/818/1032/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року в складі судді Шалімова Д.В. по справі № 613/842/23 за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Богодухівського відділу Державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Богодухівського відділу Державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі- Богодухівський ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ), Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Державна казначейська служба України (далі- ДКС України) про стягнення моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що в провадженні Богодухівського ВДВС СМУ МЮ перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 07 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області на підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року по справі № 613/355/21 про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА (далі - ТЦСО Богодухівської РДА) на його користь заборгованості із заробітної плати в розмірі 43 084,29 грн, витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 червня 2022 року визнано неправомірною постанову державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) від 24 січня 2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 про повернення вищезазначеного виконавчого листа.

Також, ухвалою зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження № НОМЕР_5 та вчинити виконавчі дії з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Ухвала суду від 16 червня 2022 року державним виконавцем не виконана, внаслідок чого до цього часу кошти, що були стягнуті на підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року йому не виплачено.

Внаслідок вказаних протиправних дій (рішень) та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, тривалого невиконання рішення суду, йому завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Держави України. Вказував, що протягом тривалого часу йому не виплачена заборгованість із заробітної плати, що поставило його в скрутне становище.

Розмір моральної шкоди оцінює в 50 000 грн, які ОСОБА_1 просив стягнути з держави Україна на його користь.

20 червня 2023 року Богодухівським ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ подано письмові заперечення, в яких відділ просив позов залишити без задоволення.

Заперечення мотивовані тим, що позивачем не надано доказів спричинення цьому моральної шкоди та належних обґрунтувань її розміру.

20 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 613/355/21, виданий 07 травня 2021 року Богодухівським районний суд Харківської області про: стягнення з ТЦСО Богодухівської РДА на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в розмірі 43 084,29 грн та витрати на правничу допомогу 2000 грн.

Під час виконання вказаного виконавчого документу встановлено, що з 31 грудня 2020 року ТЦСО Богодухівської РДА знаходиться у стані припинення. Державним виконавцем для з`ясування майнового стану було направлено запити до реєструючих установ та згідно з відповіддю ДФС України відкритих рахунків боржник не має. Відповідно до відповіді МВС за боржником обліковуються транспортні засоби, а саме: Марка ТЗ: FT Модель ТЗ: 50QT-11 Категорія ТЗ: МОПЕД Рік виробництва ТЗ: 2008 VIN: НОМЕР_1 Номера шасі: НОМЕР_1 Номерний знак: НОМЕР_2 Колір ТЗ: СИНІЙ; Марка ТЗ: FT Модель ТЗ: 50QT-11 Категорія ТЗ: МОПЕД Рік виробництва Т3:;2008 VIN: НОМЕР_3 Номер шасі: НОМЕР_3 Номерний знак: НОМЕР_4 Колір ТЗ: СИНІЙ. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомоґо майна щодо суб`єкта, прав на нерухоме майно не має.

09 грудня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до листа голови ліквідаційної комісії Боржника від 19 січня 2022 року ТЦСО Богодухівської РДА з 31 грудня 2020 року знаходиться у стадії припинення в результаті ліквідації. Зазначена установа була створена Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та відповідно до положення фінансувалась з місцевого бюджету з 01 січня 2021 року фінансування установи не здійснюється, рахунки закрити. Майно, яке перебувало на балансі боржника, передано в комунальну власність Богодухівської міської ради. Майно на яке можливо звернути стягнення - відсутнє.

24 січня 2022 року на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що під час проведення виконавчих дій, при перевірці майнового стану боржника та за вказаною у виконавчому документі адресою майна, належному боржнику в межах суми стягнення, не виявлено, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

11 січня 2023 року головним державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Згідно з відомостями Реєстру неприбуткових організації, за пошуковим критерієм код ЄДРПОУ ТЦСО Богодухівської РДА є неприбутковою організацією. При цьому ознака неприбутковості - 0031 (бюджетні установи).

13 січня 2023 року відділом направлено заяву про виконання виконавчого документу до Головного управління ДКС України у Харківської області та останнім повідомлено, що боржник не знаходиться на казначейському обслуговуванні в Головному управлінні та його територіальних управліннях, тобто не має відкритих рахунків, що є підставою для повернення заяви.

15 лютого 2023 року відділом до Богодухівського районного суду направлена заява про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому провадженні з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на Комунальний заклад центр надання соціальних послуг Богодухівської міської ради Харківської області, проте ухвалою від 13 березня 2023 року вказана заява залишена без задоволення.

27 березня 2023 року заяву про виконання виконавчого документу відповідно до Закону України «Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень» було направлено на адресу Державної казначейської служби України.

19 червня 2023 року засобами поштового зв`язку ДКС України подано письмові пояснення, в яких казначейство просило відмовити в задоволенні позовних вимог.

Пояснення мотивовано тим, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню вимоги про безспірне списання коштів з казначейського рахунку.

Також розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави.

Крім того, Казначейство є лише органом виконання окремних судових рішень, у зв`язку з чим підстави для стягнення судових витрат відсутні.

23 червня 2023 року Міністерство юстиції України подано відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав.

Міністерство юстиції України не є належним відповідачем по справі, оскільки зміст та обсяг його повноважень, закріплених чинним законодавством не включає відновлення порушеного права позивача.

Також, Міністерство юстиції України відповідно до законодавства не наділено повноваженнями щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі особі, яка з Міністерством в трудових відносинах не перебувала.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про винесення незаконних рішень або вчинення посадовими особами Міністерства юстиції незаконних дій щодо позивача, підстави для стягнення коштів відсутні.

Відповідно до вимог чинного законодавства у державного виконавця відсутні повноваження щодо зобов`язання органів казначейської служби прийняти відповідні виконавчі листи до виконання, а також засоби примусу таких органів вчинити певні дії в порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки Державна казначейська служба України не є боржником у ВП № НОМЕР_6.

Державним виконавцем вчинялися відповідні дії на виконання ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 16 червня 2022 року по справі № 613/355/21, а тому відсутні підстави вважати, що державним виконавцем спричинено моральну шкоду позивачу.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

У задоволенні решти вимог в частині стягнення моральної шкоди - відмовлено.

У задоволенні вимог до держави України в особі Міністерства юстиції України - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що тривала протиправна бездіяльності державного виконавця, яка встановлена судовим рішенням, унеможливила виконання рішення суду про стягнення заробітної плати, у зв`язку з чим наявні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, розмір якої, виходячи з тривалості й глибина моральних страждань, їх характеру та обсягу, становить 10000 грн.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 18 листопада 2024 року Богодухівським ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, відділ просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю вимог позивача, оскільки державним виконавцем вжито всі необхідні та можливі заходи для виконання судового рішення

ОСОБА_1 не доведено склад правопорушення, що виключає можливість стягнення моральної шкоди, розмір моральної шкоди належними доказами не підтверджено.

Вказував на не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

16 січня 2025 року через систему «Електронний суд» Міністерством юстиції України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому міністерство просило рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог - скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позову відмовити; в іншій частині залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, а також не вказано критерії, виходячи з яких позивач розраховував розмір моральної шкоди.

ОСОБА_1 не доведено взаємозв`язок між діями державного виконавця та душевними стражданнями, які нібито він зазнав і що ці душевні страждання стали наслідком винесення постанов державного виконавця в межах ВП № НОМЕР_5.

Мін`юст або його структурний підрозділ не є органами, на які покладено обов`язок по примусовому виконанню рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року по справі № 613/355/21. Також в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази того, що саме діями або бездіяльністю Мін`юста позивачу спричинено моральну шкоду.

Відповідно до вимог чинного законодавства, виконавчий лист Богодухівського районного суду Харківської області по справі № 613/355/21 підлягає виконанню за бюджетною програмою у другу чергу. Казначейство не наділено повноваженнями щодо зміни черговості виконання судових рішень чи збільшення обсягу бюджетних призначень, а головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову, бюджетну політику; відповідає за складання закону про Державний бюджет України; визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування; складає розпис Державного бюджету України згідно з бюджетними призначеннями та вносить зміни до нього є Міністерство фінансів України. Мін`юст не є тим органом, до повноважень якого входить визначення достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати гарантовані державою судові рішення у встановленому порядку.

Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржили, право на подання відзиву не скористались.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Богодухівський відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області СМУ СЮ на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року у справі № 613/355/21, стягнуто з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в розмірі 9 849 грн 84 коп.; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 28 615 грн 45 коп., вихідну допомогу в розмірі 4 619 грн, а всього 43 084 грн 29 коп., а також витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн. Стягнуто з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 2 270 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині присудження стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць (том 1, а. с. 6-9).

07 травня 2021 року на виконання вищевказаного рішення Богодухівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист (том 1, а.с. 100-101).

Постановою державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) НОМЕР_5 від 20 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 613/355/21, виданого 07 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області про стягнення з ТЦСО Богодухівської РДА на користь ОСОБА_1 43084,29 грн заробітної плати та витрат на правничу допомогу 2000 грн (том 1, а.с. 107-108).

Відповідно до відповіді МВС за боржником обліковуються транспортні засоби від 20 жовтня 2021 року, а саме: Марка ТЗ: FT Модель ТЗ: 50QT-11 Категорія ТЗ: МОПЕД Рік виробництва ТЗ: 2008 VIN: НОМЕР_1 Номера шасі: НОМЕР_1 Номерний знак: НОМЕР_2 Колір ТЗ: СИНІЙ; Марка ТЗ: FT Модель ТЗ: 50QT-11 Категорія ТЗ: МОПЕД Рік виробництва Т3:2008 VIN: НОМЕР_3 Номер шасі: НОМЕР_3 Номерний знак: НОМЕР_4 Колір ТЗ: СИНІЙ (том 1, а.с. 110-113)

Постановами державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) від 09 грудня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та на транспортні засоби, що належать Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА (том 1, а.с. 118-119, 126-127).

20 грудня 2021 року Управлінням Державної казначейської служби України в Богодухівському районі Харківської області повернуто Постанову про арешт коштів боржника від 09 грудня 2021 року без виконання у зв`язку з відсутністю у постанові Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» механізму прийняття до виконання постанови про арешт коштів боржника. Також установа (боржник) не включена до мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на 2021 бюджетний рік і відповідно не має відкритих рахунків в органах казначейства (том 1, а.с. 122).

Листом голови ліквідаційної комісії ТЦСО Богодухівської РДА повідомлено, що з 31 грудня 2020 року боржник знаходиться у стадії припинення в результаті ліквідації. Зазначена установа була створена Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та відповідно до положення фінансувалась з місцевого бюджету, з 01 січня 2021 року фінансування установи не здійснюється, рахунки закрити. Майно, яке перебувало на балансі Терцентру, передано в комунальну власність Богодухівської міської ради. Майно на яке можливо звернути стягнення - відсутнє. У зв`язку з чим, фінансової можливості сплатити ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 43 084,29 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн у Територіального центру соціального обслуговування громадян (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА не має (том 1, а.с. 123).

Постановою державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) від 24 січня 2022 року виконавчий лист № 13/355/21 від 07 травня 2021 року було повернуто стягувачу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з тим, що під час виконавчих дій, при перевірці майнового стану боржника та за вказаною адресою у виконавчому документі, майна належного боржнику в межах суми стягнення не виявлено (том 1, а.с. 129-130)

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 червня 2022 року визнано неправомірною постанову державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) від 24 січня 2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 про повернення позивачу виконавчого листа, виданого 07 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області, про стягнення з боржника - Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 43 084,29 грн (том 1, а.с. 143-149).

Постановою державного виконавця від 11 січня 2023 року відновлено виконавче провадження № НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа № 613/355/21, виданого 07 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області (том 1, а.с. 152-153).

16 січня 2023 року в.о. начальника Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ до ГУ ДКС України в Харківській області направлено Заяву про виконання виконавчого документу - виконавчого листа 613/355/21 від 07 травня 2021 року (том 1, а.с. 154-156).

Листом ГУ ДКС України у Харківської області №м04-20/337 від 20 січня 2023 року повідомлено, що відповідно до п. 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунку боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього порядку. Боржник, зазначений у виконавчому листі Богодухівського районного суду Харківської області по справі 613/355/21 від 07 травня 2021 року, не знаходиться на казначейському обслуговуванні в Головному управлінні та його територіальних управліннях, тобто не має відкритих рахунків. Відповідно до статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. На підставі наведеного, виконавчі листі разом з доданими документами повернуто (том 1, а.с. 158).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13 березня 2023 року у справі № 613/355/21 заяву головного державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Богодухівського районного суду Харківської області по справі № 613/355/21 залишено без задоволення (том 1, а.с. 163-164).

Вказана ухвала мотивована тим, що КЗ «Центр надання соціальних послуг Богодухівської міської ради» не є правонаступником боржника ТЦСО Богодухівської РДА, оскільки боржник перебуває в стані припинення не шляхом реорганізації, а шляхом ліквідації, що не передбачає правонаступництва, у зв`язку з чим суд не вбачав підстав для задоволення заяви державного виконавця про заміну боржника у виконавчому провадженні.

27 березня 2023 року заяву про виконання виконавчого документу - виконавчого листа 613/355/21 від 07 травня 2021 року в.о. начальника Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ направлено до Державної казначейської служби України (том 1, а.с. 165 -167).

Відповідно до відповіді Державної Казначейської служби України від 26 березня 2024 року в Казначействі за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» обліковується з 05 червня 2023 року виконавчий лист Богодухівського районного суду Харківської області, виданий 07 травня 2021 року у справі № 613/355/21 про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування громадян Богодухівської РДА на коштів користь ОСОБА_1 . Також у відповіді зазначено, що заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами погашається у другу чергу (перша черга це рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, аліментів, відшкодування шкоди та ін.). Виконавчий лист по справі № 613/355/21 підлягає виконанню за бюджетною програмою у другу чергу. Відповідно до норм чинного законодавства Казначейство не наділено повноваженнями щодо зміни черговості виконання судових рішень чи збільшення обсягу бюджетних призначень (том 2, а.с. 51-52).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України обов`язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства.

За вимогами частин 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції).

За певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації право вимоги. Для того, щоб "очікування" було "легітимним", воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2004 року у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopecky v. Slovakia), заява № 44912/98, § 49-50).

Особа, яка має майновий інтерес, може розглядатись як така, що має "легітимне очікування" успішної реалізації її права вимоги (зокрема, відшкодування державою шкоди) у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві. Останнє повинно давати змогу чітко визначити конкретний майновий інтерес особи, який має бути передбаченим у відповідних нормативних приписах або підтвердженим в іншому правовому акті, зокрема, у судовому рішенні (див. для порівняння mutatis mutandis ухвалу ЄСПЛ щодо прийнятності від 02 липня 2002 року в справі "Гайдук та інші проти України" (Gayduk and Others v. Ukraine), заяви № 45526/99 та інші).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частина 1 та пункт 9 частини 2 статті 16 ЦК України).

Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом частини 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

За положеннями статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її завдання - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 612/3521/16-ц).

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є спричинення моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2021 року в справі № 686/8422/20 та від 03 лютого 2022 року в справі № 686/13784/21).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Вказані підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює державу, орган влади Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У пункті 32 постанови від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого правового акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 750/1591/18-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини. Водночас потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди (постанову Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 686/21800/21).

Визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що внаслідок протиправних дій (рішень) та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, тривалого невиконання рішення суду, йому завдано моральної шкоди. Вказував, що протиправність рішення державного виконавця була встановлена ухвалою суду від 16 червня 2022 року. Цією ухвалою постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану визнано неправомірною, зобов`язано державного виконавця вчинити виконавчі дії з урахуванням вимог статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Проте, як вбачається з матеріалів справи, розгляду скарги на дії державного виконавця, останнім тривалий час не вчинялись дії, передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що підтверджується матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, більше того, виконавче провадження було відновлено тільки 11 січня 2023 року , тобто через сім місяців після постановлення судом відповідної ухвали.

На даний час виконавчий лист Богодухівського районного суду Харківської області, виданий 07 травня 2021 року у справі № 613/355/21 про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування громадян (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА коштів на користь ОСОБА_1 прийнято на виконання Казначейством за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Виконавчий лист обліковується в Казначействі та перебуває у другій черзі на виконання.

Отже, рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати не виконано протягом трьох років.

Доказів виконання вказаного рішення матеріали справи не містять.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що бездіяльністю посадових осіб Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачу спричиненому моральну шкоду.

Враховуючи природу коштів, які стягнуті на користь ОСОБА_1 за рішенням суду, а саме заборгованість з заробітної плати, а також характер моральних страждань, їх тривалість (три роки), суттєвість додаткових зусиль, докладених позивачем для організації свого життя, судова колегія вважає 10 000 грн достатнім відшкодування моральної шкоди, що відповідає засадам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук