Справа 556/684/25
Номер провадження 2-о/556/154/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 року. сел. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Володимирець справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Сарненська міська рада Рівненської області про встановлення факту проживання,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа Сарненська міська рада Рівненської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в певні періоди життя заявниця постійно проживала у сел.Чемерне Сарненського району, Рівненської області. Факт проживання ОСОБА_1 , у сел. Чемерне Сарненського району, Рівненської області в спірні періоди підтверджується довідкою № 13/08-458 від 20.12.2024 року, посвідченням особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та поясненнями свідків. Заявниці необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, отримання пільг, що з цього випливають, передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У зв`язку з чим заявниця була змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання.

Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року було відкрито провадження по даній справі.

Заявниця ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Сарненської міської ради Рівненської області, в судове засідання не з`явився, однак попередньо надав до суду заяву, в якій зазначив, що на думку представника, заявниця ОСОБА_1 , встановлює факт проживання з метою призначення пенсії на пільгових умовах, а рішення вказаного органу щодо призначення пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Між заявницею та органом ПФУ може виникнути або вже виник спір з приводу призначення заявниці пенсії на пільгових умовах, тому вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на призначення такої пенсії має розглядатися у позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною 1 ст.316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У постанові Великої Палати Верховного Суду №560/17953/21 від 18.01.2024 року зазначено, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Наведена правова позиція спростовує твердження представника заінтересованої особи щодо підвідомчості справ про встановлення юридичних фактів та порядку їх розгляду.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання з метою отримання пільг, які випливають з статусу потерпілого. Таким чином, дане окреме провадження пов`язане із виникненням прав заявниці, щодо суті таких прав спору немає, оскільки законодавством визначений перелік гарантованих прав особам потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. У заяві про встановлення проживання відсутні посилання на те, що даний факт встановлюється виключно для призначення пенсії на пільгових умовах. Також, для заінтересованих осіб у справі не виникає обов`язків, які б могли бути предметом спору у позовному провадженні. Крім того, єдиним способом підтвердити факт проживання є звернення до суду з відповідною заявою, оскільки інших способів законодавством не визначено. Тому заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання, у спосіб, передбачений ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказана заява, подана ОСОБА_1 , в порядку окремого провадження, стосується встановлення факту, що має юридичне значення; іншого, тобто позасудового порядку, підтвердження даного факту чинним законодавством України не передбачено; встановлення даного факту є необхідним для реалізації прав заявниці у сфері соціального захисту, відтак вказана справа підлягає розгляду судом по суті, в порядку, іизначеному Цивільним процесуальним Кодексом України, а саме в порядку окремого провадження.

При цьому, доводи представника заінтересованої особи про існування чи можливе виникнення спору між ОСОБА_1 , та державним органом є припущенням і не грунтуються на жодних доказах чи матеріалах справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел.Чемерне Сарненського району Рівненської області, що підтверджується записами у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки Сарненської міської ради Рівненської області від 20.12.2024 №13/08-458, встановлено, що ОСОБА_1 , проживала та була зареєстрована в сел. Чемерне Сарненського району Рівненської області з 01.01.1986 року, по 01.09.1986 року та з 20.02.1990 року, по 08.12.2004 року;

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_2 , встановлено, що 03.02.1990 року ОСОБА_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований Тутовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області.

Відповідно до диплома, серії НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_1 , навчалася у Львівському технікумі залізничного транспорту де навчалася з 01.09.1989 по 27.06.1990 рік.

Також судом встановлено, що під час навчання ОСОБА_1 , в технікумі мали місце періоди літніх та зимових канікул, а також виробничої практики. Дані канікули та практику заявниця ОСОБА_1 , проводила в сел.Чемерне, Сарненського району Рівненської області в будинку своїх батьків, де в цей період фактично проживала.

Відповідно до архівної довідки Начальника Рівненського регіонального відділу управління персоналом служби кадрової та соціальної політики регіональної філії «Львівська залізниця № П-61 №27.01.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , з 16.08.1989 року, по 06.12.1989 року проходила виробничу практику та не перебувала за місцем навчання.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вказали, що підтверджують факт проживання заявниці ОСОБА_1 , у сел.Чемерне Сарненського району Рівненської області, в спірний період.

Також матеріалами справи встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , яке видане Рівненською облдержадміністрацією, а це в свою чергу також підтверджує факт проживання ОСОБА_1 , в зоні гарантованого добровільного відселення.

У відповідності до Постанови КМ Української РСР №106 від 23.07.1991 року сел.Чемерне Сарненського району Рівненської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже з досліджених в судовому засіданні доказів, в їх сукупності та послідовності вбачається, що ОСОБА_1 , хоч не була зареєстрована у сел.Чемерне Сарненського району Рівненської області в спірні періоди, однак фактично проживала в даному населеному пункті.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

А тому, суд, рахує, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання заявниці ОСОБА_1 , в сел.Чемерне Сарненського району Рівненської області в спірні періоди.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 200, 263-265,315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , в сел.Чемерне, Сарненського району Рівненської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, в період з 16 серпня 1989 року по 06 грудня 1989 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники процесу:

Заявник: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканка АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Сарненська міська рада Рівненської області, юридична адреса: м.Сарни, вул.Широка, 31, 34500, Рівненська область .