Справа № 466/4283/25
Провадження № 4-с/466/20/25
У Х В А Л А

12 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.,

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.,

представника заявника Медвідь В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката Медвідя Василя Осиповича в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

06.05.2025 скаргу адвокат Медвідь Василь Осипович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання до вчинення дій, в якій просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту, накладеного на все належне гр. ОСОБА_1 майно на підставі документів, поданих для державної реєстрації, а саме постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП номер 49059544 від 19.07.2016 року, видавник Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області.

2. Зобов`язати Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції припинити обтяження (зняти арешт) накладене на все належне гр. ОСОБА_1 майно на підставі документів, поданих для державної реєстрації, а саме постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП номер 49059544 від 19.07.2016 року, видавник Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 04.04.2025 року представник Боржника - ОСОБА_1 - адвокат Медвідь В.О. звернувся на адресу Сихівського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з адвокатським запитом (копія додається) згідно якого просив припинити обтяження (зняти арешт) на все майно, яке накладене на належне гр. ОСОБА_1 майно на підставі документів, поданих для державної реєстрації, а саме постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВІ номер 49059544 від 19.07.2016 року, видавник Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області.

22.04.2025 року на поштову адресу адвоката Медвідь В.О. надійшла відповідь Сихівського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.04.2025 року за №25333, згідно якої заінтересована особа повідомила про те, що вчинення жодних процесуальних дій є неможливим, тобто відмовив у припиненні обтяження накладеного в межах ВП №49059544.

Ознайомившись із відмовою Сихівського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.04.2025 року за №25333, вважає її протиправною, виходячи із наступного.

Зокрема, 06.11.2015 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Купріян О.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49059544 щодо виконання виконавчого листа №2-2743/2009 виданого 15.10.2009 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 512 245,96 грн.

19.07.2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Василів I.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП № 49059544.

Натомість, 13.02.2020 року державним виконавцем Сихівського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельник Ю.Р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

У свою чергу, станом на сьогодні виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Львова за №2-2743/2009 виданого 15.10.2009 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 512 245,96 грн. повторно не надходив на виконання, жодних виконавчих проваджень щодо його виконання не відкрито.

Вважає відмову виконавця протиправною, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

Сихівський ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ подав відзив на скаргу, у якому щодо задоволення такої заперечив та зазначив, що законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом установлених законом строків.

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити, з підстав, викладених у скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає подальшому розгляду скарги по суті.

Заслухавши представника боржника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем

України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від №2-993/11 від 05.08.2011 року та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом № 606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

За змістом ст. 11 Закону №606-XIV, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №606-XIV, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 (адміністративне провадження №К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15-ц (провадження №61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі №2-3600/09 (провадження №61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №606-XIV, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404- VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VII).

Згідно з пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відтак, оскільки виконавчий лист №2-2743/2009 виданий 15.10.2009 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 512 245,96 грн, 13.02.2020 року повернуто Стягувачу та станом на день розгляду скарги повторно не пред`явлено до виконання, то є всі підстави вважати, що стягувач втратив інтерес щодо даного виконавчого провадження, а подальше накладення арешту на майно боржника є надмірним тягарем для останнього, враховуючи пасивну поведінку стягувача.

На підставі вищевикладеного та враховуючи вищенаведені обставини, оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання та враховуючи пасивну поведінку стягувача у даному виконавчому провадженні, збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника гр. ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 260,261,354,355,447,450,451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту, накладеного на все належне гр. ОСОБА_1 майно на підставі постанови Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП номер 49059544 від 19.07.2016 року.

Зобов`язати Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції припинити обтяження (зняти арешт) накладене на все належне гр. ОСОБА_1 майно на підставі постанови Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП номер 49059544 від 19.07.2016 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. І. Баєва