СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24855/24

пр. № 2/759/1466/25

24 червня 2025 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря:Дубини Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим що, відповідно до Ордера №0042 на право занятия жилого помещения в семейном общежитии для временного проживания 15 ноября 1988 г., виданого на ім`я ОСОБА_4 та Договору найму житлового приміщення від січня 2003 року, укладеного між ЖЕО 813 ДКПЖГ Ленінградського району міста Києва та ОСОБА_4 , Позивачі та Відповідач є наймачами (користувачами) 1-но кімнатної квартири АДРЕСА_1 (надалі - квартира).

ОСОБА_4 , на ім`я якого був виданий Ордер та оформлений Договір найму, був чоловіком Позивача 1 та відповідно батьком Позивача 2 та Відповідача.

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а Позивачі та Відповідач, як члени його родини, продовжили користування вказаною квартирою.

Станом на день подання даної позовної заяви у вказаній квартирі зареєстровані Позивач 1, Позивач 2 та Відповідач.

З 2012 року Відповідач, як стверджують Позивачі, не проживає у квартирі, на підтвердження чого Позивачами надано суду Акт про не проживання від 05.02.2024 року за підписом Начальника ЖЕД 8-9 О. Мушаровського; Акт про не проживання від 04.04.2024 за підписом Начальника ЖЕД 8-9 О. Мушаровського та Акт про не проживання від 07.08.2024 за підписом Начальника ЖЕД 8-9 О. Мушаровського .

Вище зазначені акти були складені за участі мешканців будинку АДРЕСА_2 , а саме: мешканця квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_6 , який посвідчив факт не проживання Відповідача у квартирі понад 10 років; мешканки квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_7 , яка посвідчила факт не проживання Відповідача у квартирі понад 10 років; мешканця квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_8 , який посвідчив факт не проживання Відповідача у квартирі понад 10 років.

З 2012 року і по сьогоднішній день Позивачі самостійно, власними силами, сплачують комунальні платежі за квартиру, на підтвердження чого надали суду роздруківку з банку про Рух коштів по картці ОСОБА_2 за період з 15.10.2022-15.10.2024 та самостійно підтримують квартиру у належному технічному стані та здійснюють її поточний ремонт.

Враховуючи вище зазначене просять суд визнати Відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку із фактичним не проживанням Відповідача даній квартирі понад 10 років, не сплатою комунальних платежів та з метою усунення перешкод у вирішенні питань, що стосуються квартири.

26.11.2024року ухвалою суду відкрито провадження у справі.

04.03.2025року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду .

В судове засідання позивачі та їхній представник не з"явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили суд задовольнити позов.

У судові засідання, які було призначено на 14.05.2025, 24.06.2025 року, відповідач не з`явився, при цьому повідомлений про розгляд справи належним чином, причини неявки суду невідомі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, встановив наступні правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до Ордера №0042 на право занятия жилого помещения в семейном общежитии для временного проживания 15 ноября 1988 г., виданого на ім`я ОСОБА_4 та Договору найму житлового приміщення від січня 2003 року, укладеного між ЖЕО 813 ДКПЖГ Ленінградського району міста Києва та ОСОБА_4 разом, Позивачі та Відповідач є наймачами (користувачами) 1-но кімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а Позивачі та Відповідач, як члени його родини, продовжили користування вказаною квартирою.

Судом встановлено, що згідно Акту про не проживання від 05.02.2024 року за підписом Начальника ЖЕД 8-9 О. Мушаровського у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає.

Судом встановлено, що згідно Акту про не проживання від 04.04.2024 року за підписом Начальника ЖЕД 8-9 О. Мушаровського у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає .

Судом встановлено, що згідно Акту про не проживання від 07.08.2024 року за підписом Начальника ЖЕД 8-9 О. Мушаровського у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає.

Судом встановлено, що згідно відповіді від 06.05.2025 №1181 наданої Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва на адвокатський запит представника Позивача 1, ОСОБА_3 у період з 2024 року по день надання відповіді на запит з лікарями закладу декларацію про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги не укладав.

Судом встановлено, що відповідно до Довідки про стан заборгованості від 08.05.2025 року №02/08/1-348 виданої Фахівцем 1 категорії сервісного центру Святошинського району ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_6 , станом на 01.05.2025 відсутня заборгованість перед КП «Керуюча компанія Святошинського р-ну», КП «Київкомунсервіс», КП «Київтеплоенерго», ПрАТ «АК «Київводоканал».

Одночасно судом встановлено, що Позивачем 1 Відповідачу було подаровано приватний будинок та земельну ділянку, що підтверджується нотаріально посвідченим договором Дарування житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_7 загальною площею 79.8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами від 27.08.2020 року, а також нотаріально посвідченим договором дарування земельної ділянки кадастровий номер :01:031:0042 площею 0,2500 га, на якій розташований вище зазначений подарований будинок.

Також судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за Відповідачем зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомості: однокімнатна квартира, в житловому будинку, загальною площею (кв.м): 37.7, житлова площа (кв.м): 14.7, Опис: однокімнатна АДРЕСА_8 ; нежиле приміщення, загальна площа (кв.м): 3.2 АДРЕСА_9 .

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Аналогічні положення закріплені і в ч.1 ст.1 ЖК України згідно якої громадяни мають право на житло.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частиною 2 ст. 61 ЖК України визначено, що Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми Цивільного кодексу України (ст. 62 ЖК України).

Згідно ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.1 та ч.2. ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Статтею 816 ЦК України визначено, що у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо володіння та користування житлом.

Згідно з ч.3 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України).

Приписами ст. 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 понад десять років не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актами про не проживання. Комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житлового приміщення в належному технічному стані не приймає, а також має у власності нерухоме майно. У судові засідання Відповідач не заявився, жодних пояснень, заперечень чи відзиву на позов не надав, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про визнання Відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 815, 816 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 9, 61, 62, 64, 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст. 174-177, 184, 187 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.М. Шум