Справа № 336/774/25
Провадження № 2-др/201/41/25
04 червня 2025 року м. Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,
представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Мар`єнко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дічка Віталія Сергійовича про розподіл судових витрат на правову допомогу у цивільній справі № 336/774/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
13.05.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дічко В.С. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., оскільки судом під час постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не могли бути врахованими наявні у сторони відповідача докази щодо розміру понесених судових витрат.
14.05.2025 надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі.
19.05.2025 представник позивачки адвокат Мар`єнко В.Ю. надала додаткові письмові пояснення, посилаючись на норми цивільно-процесуального законодавства та практику Верховного Суду зазначила, що відповідачем ОСОБА_2 не доведено, що позивачкою у ході розгляду справи були здійснені необґрунтовані дії, та не зазначено, в чому вони полягали. Сам по собі факт подання позивачкою заяви про залишення позову без розгляду, не свідчить про її необґрунтовані дії, оскільки подання такої заяви є правом позивачки , яке передбачено нормами ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Таким чином, вважає, що відсутні підставим для застосування у спірних правовідносинах норм ч. 5 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з чим, просить залишити без задоволення заяву.
20.05.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Дічко В.С. подав заперечення на додаткові пояснення посилаючись також на норми цивільно-процесуального законодавства та практику Верховного Суду вказав, що первинна підстава звернення до суду була обгрунтована у позовній заяві невизнанням ІНФОРМАЦІЯ_2 за позивачкою права на отримання виплат грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 , визначених ч.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після ознайомлення із відзивом відповідача-1 на позов, позивачка заявила вже про іншу підставу звернення до суду надання позивачці можливості оголосити зниклого безвісти ОСОБА_3 померлим та подальше отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, позовна заява та відповідь на відзив містили різні, не пов`язані між собою підстави позову, тобто всі дії сторони позивачки у цій справі вважає необґрунтованими.
Вказує, що не стягнення з позивачки судових витрат, які поніс відповідач-1 у цій справі, буде необґрунтованим та безпідставним, негативним правовим та фінансовим наслідком для нього, а також створить умови за яких відповідач опиниться у менш сприятливому становищі, ніж позивачка.
27.05.2025 представник позивачки адвокат Мар`єнко В.Ю. підтримала раніше подані нею додаткові письмові пояснення, просила відмовити у задоволенні заяви.
Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про дату місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 13.05.2025, за заявою представника позивачки адвоката Мар`єнко В.Ю. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, залишено без розгляду.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Частиною шостою статті 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.
Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача.
Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.
При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 26.09.2018 в справі №148/312/16-ц, від 30.06.2022 в справі №753/1625/21.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.
Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.
Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для констатування факту необгрунтованості дій позивачки у зв`язку із зверненням до суду із заявою про залишення його позову без розгляду не встановлено.
Процесуальні дії позивачки, спрямовані на захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.
Таким чином, суд відхиляє доводи представника відповідача-1 щодо безпідставності дій позивачки в рамках розгляду цієї справи, оскільки жодних доказів спрямованих на такі дії ним не надано.
За встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Дічка В.С. про розподіл судових витрат на правову допомогу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 79, 81, 141-142, 258, 259, 263-264, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дічка Віталія Сергійовича про розподіл судових витрат на правову допомогу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 04 червня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.