Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Попадюка С.С., за участі секретаря судового засідання Щерби А.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Оржицька селищна рада Полтавської області, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Юхимович С.А. 10.04.2025 року звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2009 року по день смерті ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу.

У заяві вказала, що встановлення зазначеного факту заявниці необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1198 га, кадастровий номер :00:003:0048, що розташована на території Онішківського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області. Інші спадкоємці за законом відсутні. Зазначає, що з покійним ОСОБА_3 заявниця познайомилася влітку 2009 року на роботі в ПП ОСОБА_4 в смт Оржиця, Оржицького (наразі Лубенського) району Полтавської області. На той час ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованих подружніх спосунках з ОСОБА_5 , мали спільну доньку - ОСОБА_6 та спільно проживали в АДРЕСА_2 . Подружні стосунки з ОСОБА_5 у заявниці не склалися і на той момент вони спільно проживали заради їх доньки - ОСОБА_7 . Після знайомства ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вони відразу зрозуміли, що мають одне до одного симпатію, яка згодом переросла в кохання. Тоді ж, влітку 2009 року ОСОБА_3 запропонував заявниці разом з донькою переїхати до нього до дому в с. Онішки Оржицького району Полтавської області, для створення сім`ї. Прийнявши пропозицію ОСОБА_3 заявниця у вересні 2009 року розірвала шлюб з ОСОБА_8 . Згодом ОСОБА_3 разом з заявницею неофіційно придбали житловий будинок в АДРЕСА_1 для спільного проживання. Так, фактично з вересня 2009 року заявниця з ОСОБА_3 проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, в якому спільно мешкали за адреса: АДРЕСА_1 ; робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Разом виховували та забезпечували до повноліття дочку заявниці ОСОБА_7 . Оскільки, ОСОБА_3 не мав близьких родичів, заявниця разом, з донькою та її рідними стали для нього родиною. Шлюб між собою вони не реєстрували, оскільки вважали, що для них обох він не має ніякого значення. З початком збройної агресії рф проти України, ОСОБА_3 , як військовозобов`язаний був мобілізований до Збройних Сил України. Захищаючи волю та незалежність нашої держави ОСОБА_3 загинув в районі, н.п, Синьківка Харківської області. Як члену сім`ї ОСОБА_3 заявниці надійшло від ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлення про його загибель. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свого часу не зареєстрували свій шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану, то підтвердити свої подружні та сімейні відносини для прийняття спадщини після ОСОБА_3 заявниця позасудовим шляхом не може.

Посилаючись на вищевикладені обставини просить суд встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в заяві і просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не направила свого представника, надала заяву про розгляд справи без її участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.12.2023 року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1198 га, кадастровий номер :00:003:0048, що розташована на території Онішківського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області (а.с.8-9).

Приватним нотаріусом Черненко О.О. зареєстровано спадкову справу за №31/2024 на майно померлого ОСОБА_3 , зареєстрована на підставі заяви ОСОБА_1 , інших заяв про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 не надходило (а.с.10-12, 40-43).

Постановою від 04.09.2024 приватний нотаріус Черненко О.О відмовила заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 по причині не надання нею документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до довідок № 15.6.1-15/76 від 27.02.2024 та № 15.6.1-15/278 від 21.10.2024 виданих Онішківським старостинським округом Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проте проживав з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо однією сім`єю, як чоловік і дружина та вели спільне господарство з 2009 року по день смерті ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13 13 зворот).

Згідно Сповіщення сім`ї №80 про загибель солдата ОСОБА_3 адресоване заявнику ОСОБА_1 як його дружині (а.с.6 зворот).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2009 року проживали в с. Онішки однією сім`єю, як чоловік і дружина та вели спільне господарство. Також ОСОБА_6 надала показання, що вона разом із матір'ю та ОСОБА_3 безперервно проживали однією сімєю з 2009 року. При цьому ОСОБА_3 регулярно ходив на батьківські збори до її класу, вважав та називав її дочкою, а вона його батьком. Після того, як ОСОБА_6 у 2015 році поїхала на навчання в Миргород, ОСОБА_3 постійно підтримував з нею зв'язок, спілкуючись по телефону, проводжав і зустрічав, коли вона їхала на навчання чи поверталася на вихідні. Тому вважає, що у неї з матір'ю і ОСОБА_3 склалися справжні сімейні відносини.

За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц (провадження N 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі N 520/8495/17 (провадження N 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17 (провадження N 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі N 186/421/17 (провадження N 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі N 346/5702/18 (провадження N 61-17111св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Метою встановлення факту спільного проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 є необхідність реалізації права заявника на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2009 року по день його смерті, в АДРЕСА_1 , однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку вказаного юридичного факту, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Оржицька селищна рада Полтавської області, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу- задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2009 року по день смерті ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- заінтересована особа Оржицька селищна рада Лубенського району Полтавської області, місце знаходження: вул. Центральна, 24, селище Оржиця, Полтавська область, .

Повний текст рішення складено 24.06.2025 року.

Суддя Попадюк С.С.