Єдиний унікальний номер 341/663/25
Номер провадження 2/341/460/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Аннишина С.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Сегін І.С.,

розглянуши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за крединим договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» - Владко Р.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2003618 від 08.06.2021 у розмірі 21 320,00 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що 08 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура України» та ОСОБА_1 укладено договір №2003618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось передати грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 6500,00 грн. на умовах зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач здійснював тільки часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, останній платіж проведено 30.08.2021 на суму 3 928,00 грн., внаслідок чого в неї виникла заборгованість.

15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором №2003618 на загальну суму заборгованості 21 320,00 грн, що складається з: заборгованості по тілу - 6500,00 грн; заборогованості по відсотках - 14 820,00 грн.

На підставі наведеного позивач просить стягнути заборогованість на користь ТОВ «Свеа Фінанс», оскільки всупереч умовам кредитного договору відповідачка тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту та порушує взяті на себе зобов`язання.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

Представник ТОВ «Свеа Фінанс» у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позову просив суд справу розглядати за його відсутності, вимоги позову підтримав, у випадку неявки в судове засідання відповідачки проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України .

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи.

08 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №2003618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі, по тексту - Договір), відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші умови (а.с.8-14).

Відповідно до пункту 1.2 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 6 500, 00 грн.

Строк дії кредиту 30 днів (пункт 1.3 Договору).

За умовами пункту 1.4 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день.

Згідно з пунктом 1.5 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 24079,41% річних.

Відповідно до пункту 1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 10 205, 00 грн.

За пунктом 2.1 Договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Договір підписано електронним підписом одноразовим одноразовим ідентифікатором «Н346» (розділ 11 Договору «Реквізити та підписи сторін»).

Істотні умови Договору також викладені в паспорті споживчого кредиту, зокрема: сума кредиту 6500,00 грн; строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації, загальні витрати за кредитом - 3 705,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту - 10 205, 00 грн (а.с. 16,17).

Відповідно до Довідки, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», сервіс онлайн платежів «iPay», 08 червня 2021 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта в сумі 6 500,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі «iPay» - 92843792 (а.с.37).

12 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору №2003618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х105» (а.с.22).

Відповідно до пункту 3.1. Додаткового договору від 12.07.2021, строк користування кредитом продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом - 12.08.2021.

Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

30 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору №2003618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С925» (а.с.26).

Відповідно до пункту 3.1. Додаткового договору від 30.08.2021, строк користування кредитом продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом - 30.09.2021.

Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з пунктом 2 Додаткового договору від 12.07.2021 та Додаткового Договору від 30.08.2021, продовження строку користування кредиту ініціював клієнт.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №2003618 від 08.06.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 12.07.2022, представленого ТОВ «Лінеура Україна», з 08.06.2021 по 29.12.2021 ОСОБА_1 нараховано проценти за користування кредитом в розмірі 1,90% щодня, що становить 123,50 грн за день користування кредитом (а.с.33-36).

Відповідно до цього ж розрахунку заборгованості, 17.08.2021 відповідачкою сплачено: 300,00 грн 12.07.2021, 1700,00 грн. 10.07.2021, 2199,00 грн 12.07.2021, 2000,00 грн - 17.08.2021 3928,00 грн 30.08.2021, , дані проплати зараховані позивачем в в рахунок погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. Станом на 30.08.2021 заборгованість по сплаті процентів відсутня. (а.с.34).

Загальна заборгованість до сплати згідно з розрахунком - 21 320,00 грн: 6500,00 грн тіло кредиту та 14820,00 грн проценти за користування кредитом (а.с.35).

15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «Росівен інвест Україна» (прим. назву змінено на ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу №2-15072022, за умовами якого ТОВ «Лінеура України» відступило за відстутило ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги, грошові кошти у сумі, на умовах договору (а.с.38,39), в том числі і право вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022, право ТОВ «Лінеура Україна» передало до позивача право вимоги за кредитним договором №20003618, дата закінчення договору - 30.09.2021, на загальну суму заборгованості 21 320,00 грн (а.с.43).

Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 08 червня 2021 року між ТОВ «Лінеура України» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір №2003618 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

ОСОБА_1 вказаний договір у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із кердитором та підписано одноразовим ідентифікатором «Н346».

Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них.

За вказаним договором позичальниця отримала доступ до кредитних коштів, які були перераховані на її картковий рахунок через онлайн систему «iPaу», що підтверджено позивачем відповідною квитанцією.

Разом з тим, відповідачкою порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданого позивачем розрахунку, у останньої перед позивачем утворилась заборгованість, що скадається із основної суми боргу - 6500,00 грн. та простроченої заборгованість за відсотками.

А тому, суд дійшов висновку, що непогашена відповідачкою сума основного боргу у розмірі 6500 гривень 00 копійок стягується позивачем правомірно.

Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками.

Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку кредитування.

Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачці кошти в сумі 6 500,00 грн., а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 1,90% в день за стандартною ставкою.

За умовами кредитного Договору сторони погодили строк кредитування 30 днів.

Пунктом 4.1 Договору, сторони погодили порядок продовження строку кредиту за ініціативою клієнта.

Відповідно до пункту 4.1.1. Догвоору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін, клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.

Згідно з пунктом 4.2.1. Договору, у випадку якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту) наявна заборгованість за кредитом та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до пункту 4.1.1. 4.1.6 Договору, за цим Договором затосовується автоматичне продовження сроку користування кредитом (автопролонгація) з наступного для після запланованої дати повернення кредиту.

Відповідно до пункту 4.2.5. Договору, загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може більшою за 120 днів (включаючи період, визначений в пункті 1.3. Договору).

Судом встановлено, що відповідно до Додаткового договору від 12.07.2021 сторони продовжили строк кредитного Договору на 30 днів - до 12.08.2021.

Відповідно до Додаткового договору від 30.08.2021 сторони знову продовжили строк кредитного Договору на 30 днів - до 30.09.2021.

Таким чином, останнім днем дії договору, за який можливе нарахування процентів є 30.09.2021.

Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості первісний кредитор здійснив нарахування процентів до 29.12.2021 включно.

Окільки ОСОБА_1 двічі продовжувала дію кредитного Договору шляхом укладення Додаткової угоди за своєю ініціативою, тобто пролонговувала його відповідно до умов пункту 4.1. Договору (порядок продовденння строку кредиту за ініціативою клієнта), то пункт Договору 4.2. (порядок пролонгації строку кредиту - автопролонгація) не може застосовуватись, з огляду на те, що одночасна дія пролонгації та автопролонгації договору неможлива. Пролонгація - це продовження дії договору, яке може бути здійснене шляхом укладення додаткової. Автоматична пролонгація - це конкретний механізм продовження дії договору, коли він автоматично продовжується, якщо жодна зі сторін не висловить бажання його розірвати. Таким чином, автопролонгація є одним із видів пролонгації. Одночасне використання обох механізмів продовження договору є логічно неможливим та не відповідає правовій природі цих понять.

Окрім того, відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022, фактор передав вимогу до боржника - ОСОБА_1 , номер кредитного договору №2003618, дата закінчення якого - 30.09.2021, що є датою закінчення строку Додаткового Договору від 30.08.2021.

Отже, кредитодавець мав нарахувати проценти за користування кредитом до 30.09.2021 включно, проте безпідставно нарахував до 29.12.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитодавцем, відповідачка здійснила погашення всієї суми заборгованості за процентами, які нараховані за період з 08.06.2021 по 30.08.2021.

Оскільки відповідачка сплатила проценти за користування кредитом з 08.06.2021 по 30.08.2021, то стягненню підлягає тільки заборгованість за ними за період з 31.08.2021 по 30.09.2021.

Згідно з розрахунком заборгованості за період з 31.08.2021 по 30.09.2021 борг за процентами становить 3828,50 грн (6500,00 грн х 1,9% х 31 день)

Підсумовуючи викладене, та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, суд дійшов висновку про наявність підстав для частковоого задоволення позовних вимог на загальну суму 10 328, 50 грн, яка складається з: 6500,00 грн тіло кредиту та 3 828,50 грн проценти за користування кредитом.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ТОВ «Свеа Фінанс» ОСОБА_1 задоволено частково, з останньої на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1 173 гривні 53 копійки із розрахунку: 10 328,5*2422,40/21320.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,19, 259, 272-274, 279, 280,284,354,355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за крединим договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2003618 від 08.06.2021 в сумі 10 328 (десять тисяч триста двадцять вісім) гривень 50 копійок, а саме 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок тіло кредиту та 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 50 копійок проценти за користування кредитом.

В задаволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 173 гривні (одна тисяча сто сімдесят три) гривні 53 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ««Свеа Фінанс», місцезнаходження юридичної особи: 03126, м. Київ, Бульвар Вацлава Гавела, 6, .

Відповідачка - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

СуддяСвятослав АННИШИН