Справа №705/2970/25
2/705/2322/25
УХВАЛА

02.06.2025 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу Волошенюк Лесі Олександрівни про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу Волошенюк Л.О. про визнання заповіту недійсним.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує наступним.

Відповідач зареєструвала складені ОСОБА_2 заповіти від 25.10.2024, номер у спадковому реєстрі 73191020 та від 03.12.2024 номер у спадковому реєстрі 73389081. Її тітка ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином строк для прийняття спадщини завершується 07.06.2025 тому вважає, що відповідач може видати свідоцтво про прийняття спадщини третім особам (спадкоємцям/спадкоємцю за заповітом), які/який отримають можливість зареєструвати майно, що є предметом спірних заповітів та набути право власності на нього й в подальшому розпорядитись таким майном на свій розсуд. Така ситуація утруднить виконання судового рішення та безпосередньо вплине на неможливість отримати дієвий захист моїх порушених прав, адже він буде позбавлений можливості поновити свої спадкові права.

Просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони приватному нотаріусу Уманського районного нотаріального округу Волошенюк Лесі Олександрівні до набрання законної сили рішенням суду у даній справі видавати будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно у межах спадкової справи № 73417496, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та подану заяву про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави .

Згідно із п.п.4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав заяву про забезпечення позову одночасно з позовною заявою до Приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу Волошенюк Л.О. про визнання заповіту недійснимта просить заборонити приватному нотаріусу Уманського районного нотаріального округу Волошенюк Л.О. до набрання законної сили рішенням суду у даній справі видавати будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно у межах спадкової справи № 73417496, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує необхідність такої заборони тим, що в разі видачі нотаріусом свідоцтва про прийняття спадщини третім особам (спадкоємцям/спадкоємцю за заповітом), останні отримають можливість та набути та зареєструвати право власності на майно, зазначене в заповіті, та в подальшому розпорядитись таким майном на свій розсуд, що утруднить виконання судового рішення та безпосередньо вплине на неможливість отримати дієвий захист порушених прав позивача, адже він буде позбавлений можливості поновити свої спадкові права.

Згідно приписів п. 4.13 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Тобто, у вказаному випадку подання позивачем нотаріусу відповідної заяви з ухвалою суду про відкриття провадження у справі за його позовом є достатньою самостійною підставою для зупинення вчинення нотаріальної дії до вирішення судом даної справи по суті.

Разом з цим, позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема відсутнє обґрунтування того, чи є якісь інші спадкоємці за законом та заповітом, які мають намір спадкувати майно та дійсну можливість розпорядитись даним майном на власний розсуд.

За вказаних обставин суд не вбачає необхідності для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Судом перевірено аргументованість заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено існування реальної загрози, що має очевидний та об`єктивний характер, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому слід роз`яснити, що заявник не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді в разі належного обґрунтування вимоги про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.В. Піньковський