Справа № 591/6988/23
Провадження № 2/591/1078/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України, 3-ї особи: Приватне акціонерне товариство «ВФ УКРАЇНА»(ПрАТ`ВФ Україна»)

про зобов`язання вчинити дії

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України, 3-ї особи: Приватне акціонерне товариство «ВФ УКРАЇНА»(ПрАТ`ВФ Україна») про зобов`язання вчинити дії і свої позовні вимоги мотивує тим, що з рахунку Позивача, що відкритий в АТ «Ощадбанк» було здійснено переказ коштів з рахунку у розмірі 33200,00 грн.. При цьому, вказані перекази були здійснені без згоди та без розпорядження Позивача, який не розголошував конфіденційну інформацію, не надавав доступ до рахунку третім особам, не вчинив дії чи бездіяльність, які призвели до втрати, незаконного використання пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд його задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві, просить суд в позові відмовити. У відзиві зазначено, що Позивачем розголошено стороннім особам інформацію, яка дала змогу ініцюювати платіжні операції.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначив, що банк не підтвердив того, що позивач своїми діями сприяв доступі до відомостей по кредитній картці.

3-тя особа: Приватне акціонерне товариство «ВФ УКРАЇНА»(ПрАТ`ВФ Україна») про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник до суду не з`явився.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2023 року відкрито провадження у справі. Слухання справи відкладалося з різних причин.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та встановлені фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 24.04.2018року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки).

З виписки по картковому рахунку за період з 20.07.2023 року по 26.07.2023 року вбачається, що 20.07.2023 року з рахунку Позивача НОМЕР_1 було здійснено переказ коштів з рахунку у розмірі 29500,00 грн. та 3700,00 грн., а всього: 33200,00 грн.. Позивач повідомив суду, що вказані перекази були здійснені без згоди та без розпорядження Позивача, який не розголошував конфіденційну інформацію, не надавав доступ до рахунку третім особам, не вчинив дії чи бездіяльність, які призвели до втрати, незаконного використання пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

21.07.2023 року Позивач звернувся до Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо заволодіння невстановленими особами грошовими коштами з належного йому банківського рахунку, яка була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2023року та розпочате кримінальне провадження за № 0002790, за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України.

Картку була заблокована після звернення клієнта на службу підтримки.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення №705 банк зобов`язаний повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення №705 Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7-9 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 23 листопада 2022 року у справі № 591/7648/19.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом не встановлено, що позивач ОСОБА_1 вчиняв дії, спрямовані на списання чи перерахунок коштів з його карткового рахунку, невідкладно повідомив банк про здійснення платіжних операцій, які ним не виконувалися. Відповідач не надав докази на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Враховуючи доведений факт несанкціонованого списання грошових коштів з рахунку позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з банку безпідставно списаних коштів в сумі 33 200,00 грн..

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач здійснював нарахування відсотків за користування кредитними коштами, хоча позивач не користувався ними, та нараховував комісію на зняття готівки, хоча позивач ці операції не вчиняв. З метою захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача провести перерахунок відсотків за використання кредитного ліміту.

На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази, розрахунки, суд вважає, що позов є обґрунтованим.

На підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», 3-ї особи: Приватне акціонерне товариство «ВФ УКРАЇНА»(ПрАТ`ВФ Україна») про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) кредитні кошти у сумі 33200,00 грн. шляхом їх відновлення на рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» провести перерахунок відсотків за використання кредитного ліміту, що обліковується на рахунку НОМЕР_1 , виходячи з розміру заборгованості за наданим кредитом, яка існувала станом на 20.07.2023 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 червня 2025 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО