Справа № 712/5769/25
Провадження № 2/712/2784/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Чапліної Н. М.,

за участі секретаря судового засідання Саса Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», Перший відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Кірсу В.В. звернувся у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6047 від 16.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою державного виконавця Соснівського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального МУМЮ (м. Київ) від 15.04.2022 відкрито виконавче провадження № 68810975 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. № 6047 від 16.12.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» суми боргу в розмірі 13 650,00 грн, як заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 3845315 від 27.11.2020. В ході примусового виконання приватним виконавцем також були винесені постанови про арешт коштів, які містяться на рахунках заявника в банківських установах, а також звернення стягнення на заробітну плату заявника. Після ознайомлення позивача із матеріалами вищевказаного виконавчого провадження в електронній системі АСВП, з`ясувалося, що вказане виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на примусове виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. № 6047 від 16.12.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором №3845315 від 27.11.2020, укладеного між ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» у розмірі 13 650,00 грн, та право вимоги за яким було відступлено відповідно до договору факторингу №2610 від 26.10.2021.

Представник позивача зазначає, що між ним та ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» кредитний договір №3845315 від 27.11.2020 (про який зазначено у виконавчому написі) не укладався письмово, нотаріально не посвідчувався, гроші не отримувались. Про існування заборгованості за вказаним договором йому невідомо. Будь-яких вимог про усунення порушення йому не надходило. Вказує, що спірний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на кредитному договорі, який до того ж не був нотаріально посвідченим, оскільки в разі нотаріального посвідчення кредитного договору №3845315 від 27.11.2020 це надавало б йому ознак юридичної вірогідності, зокрема в тому, що він приймав участь в його укладенні.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліній Н.М.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву залишено без руху. Встановлено ОСОБА_1 строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху доказів на підтвердження відправлення позовної заяви з додатками третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарі Миколаївні та документів, що підтверджують сплату судового збору до Державного бюджету України у розмірі 1211,20 грн.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

08.05.2025 представник позивача адвокат Кірса В.В. подав до суду докази сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

09.05.2025 суд ухвалив відкрити провадження у справі та призначити її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання з розгляду справи по суті о 10 год 00 хв 19.06.2025.

14.05.2025 та 26.05.2025 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді та заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, також зазначено, що на підставі частини першої статті 142 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог, то визнають стягнення 50% суми сплаченого судового збору позивачем при зверненні до суду та 50% суми сплаченого судового збору у разі подання заяви про забезпечення позову (інші 50% слід повернути позивачу з державного бюджету).

Ухвалою суду від 19.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участі судді.

У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. 19.06.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Кірси В.В. про розгляд справи без участі позивача та його представника, заяву відповідача про визнання позовних вимог підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлялася судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомили, заяв про відкладення або розгляду справи без участі не надали.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3845315. Вказаний договір, як вбачається, вчинений в простій письмовій формі, він не є нотаріально посвідченим.

16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис №6047, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМІТАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів на підставі Договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором№3845315 від 27 листопада 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" та ОСОБА_1 за період з 25.10.2021 по 16.12.2021 включно у розмірі 8500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5100,00 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами, 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 13 650,00 грн.

15.04.2022 постановою державного виконавця Соснівського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального МУМЮ (м. Київ) від 15.04.2022 відкрито виконавче провадження № 68810975 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» суми боргу в сумі 13 650,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах №569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, №137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та №201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18).

Суд також виходить з того, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Ураховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У Постанові КЦС ВС від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до правових висновків у Постанові КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки відсутні докази того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, та нотаріально посвідчений договір, за яким стягнення заборгованості може проводитися в безспірному порядку.

Відтак, суд приходить до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед товариством зазначений у написі є безспірним.

Крім того, враховуючи, що позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи визнання відповідачем позову в частині позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 605,60 грн підлягають до стягнення відповідача (зважаючи на заяву про визнання позову), а інші 50% мають бути повернуті позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», Перший відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6047 від 16.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» суми боргу в розмірі 13 650,00 грн, як заборгованості, яка виникла за кредитним договором №3845315 від 27.11.2020.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, місцезнаходження за адресою: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, буд. 98А, каб. 70) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.М.Чапліна