РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/18592/24

Провадження № 22-ц/4815/633/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дудки Ігоря Олександровича на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року (ухвалене у складі судді Кушніра О.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та понесених судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 07 липня 2024 року о 17:00 годині ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого здійснив наїзд на двох велосипедистів, які рухалися на зустріч даному транспортному засобу. Внаслідок зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, йому було заподіяно матеріальної шкоди - пошкодження велосипеда марки «Diamant» та тілесних ушкоджень у вигляді синців, подряпин та забою. Протиправність дій відповідача підтверджується постановою суду від 15 серпня 2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки відповідач на час дорожньо-транспортної пригоди мав чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик АТ «СГ «ТАС» визнало дану подію страховим випадком та виплатило йому страхове відшкодування лише за знищений велосипед в сумі 20400 грн. Окрім матеріальної шкоди, йому також заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн., оскільки внаслідок протиправної поведінки відповідача він зазнав тілесних ушкоджень, сильних фізичних та душевних страждань. Завдана шкода пов`язана з сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням, пов`язаним з подіями ДТП, адже відповідач здійснив на нього лобовий наїзд і від отриманого удару він перелетів через дах автомобіля, вдарившись головою об асфальт. Наступного дня він звертався до лікаря-травматолога та щелепо-лицьового хірурга, адже внаслідок падіння отримав забій щелепи та в області шийних хребців, через що відчував постійний сильний біль та запаморочення, який тривав більше місяця після події. Протягом цього часу він, доглядаючи за 86 річною матір`ю, не міг виконувати фізичні навантаження, рухатися та в повній мірі бути працездатним.

Просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду в сумі 50000 та понесені судові витрати в сумі 7211 грн. 20 коп..

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що винуватість відповідача у вчиненні ДТП, де позивач є потерпілою стороною, доводиться постановою суду, яка набрала законної сили. За наслідками ДТП, позивач пережив сильний психотравмуючий стрес, зазнав фізичного болю та душевних страждань, які негативно вплинули на його життя, пов`язане з доглядом престарілої матері та необхідністю звернення за медичною допомогою лікарів, у зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_2 адвокат Дудка І.О. оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що заявлений позивачем до стягнення розмір моральної шкоди та витрат, пов`язаних із правничою допомогою, є неспівмірними, непропорційними та не доводиться належними і допустимими доказами, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог. При цьому, зауважує, що місцевим судом безпідставно встановлено факт перебування відповідача під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, оскільки провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Згідно положень ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічні роз`яснення містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 07 липня 2024 року о 17:00 годині, на вул. Фабрична, 5, в м. Рівне, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого здійснив наїзд на двох велосипедистів, які рухалися на зустріч даному транспортному засобу, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та були завдані матеріальні збитки.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 липня 2024 року о 17:00 годині на вул.Фабрична, 5 в м.Рівне, вбачається, що учасниками події був водій автомобіля марки «Skoda» ОСОБА_2 , велосипедисти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , якому пошкоджено велосипед марки «Diamant» - деформація переднього колеса, керма, вилки та педалей, пошкодження дисків та гуми.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2024 року, що набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП.

Разом з цим, з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2024 року у справі №569/13806/24 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що за результатами медичного огляду ОСОБА_2 , який було проведено в медичному закладі, було встановлено факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Закриття провадження у справі через відсутність в її матеріалах доказів керування ОСОБА_2 автомобілем не спростовують висновку лікаря №5111 від 07 липня 2024 року про його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

12 серпня 2024 року позивач отримав страхове відшкодування в сумі 20400 грн. за пошкоджений велосипед.

Пошкодження належного позивачеві майна, яке виникло внаслідок наїзду автомобіля відповідача на велосипед, яким керував ОСОБА_4 , характер цієї ДТП, який свідчить про наявність загрози життю та здоров`ю позивача через порушення відповідачем ПДР України, отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження, що підтверджуються наявною у справі медичною документацією, є підтвердженням заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягала у надмірному хвилюванні через сильний психотравмуючий стрес, психоемоційне напруження від події та її наслідків, фізичний біль та душевні страждання, потребі докласти додаткові зусилля для організації щоденного життя, у тому числі пов`язаного із своїм лікуванням та доглядом за престарілою матір`ю.

Колегія суддів вважає беззаперечною ту обставину, що позивач, потрапивши в ДТП, яке виникло з одноособової провини відповідача, зазнав моральних страждань.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Вищевказане відповідає постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Беручи до уваги ступінь вини відповідача, який вчинив ДТП перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що вбачається з сукупності обставин, які встановлені вищевказаними постановами суду, характер цієї ДТП, яка несла реальну загрозу життю та здоров`ю позивача, характер його моральних страждань, які він переніс, враховуючи його хвилювання, пов`язані з наслідками неправомірних дій відповідача, необхідність звернення до суду щодо захисту своїх прав, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який за обставин даної справи, відповідає критеріям справедливості, розумності та добросовісності.

Також колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн., що є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних робіт представником позивача (наданих правничих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дудки Ігоря Олександровича залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.