Справа № 357/2034/25
Провадження № 2/362/1968/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

за участю представника позивачки адвоката Ткаченко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 у місті Василькові Обухівського Київської області заяву представника позивача про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Судом відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Фастівської міської ради, Ковалівська сільська рада про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів (т.с. 2. А.с. 113).

В підготовчому судовому засіданні представником позивача оголошено заяву у якій він просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо вилучення дитини від позивачки та заборони відповідачу і дитині перетинати державний кордон (т.с. 1, а.с. 136 143).

Заяву обґрунтовано тим, що на думку представника позивача невжиття таких заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується також забороною вчиняти певні дії.

Насамперед, суд не вбачає правових підстав для заборони відповідачу вчиняти дії щодо вилучення дитини від позивачки, оскільки відповідач який записаний батьком дитини має право на спілкування із дитиною.

Стосовно забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та дитині перетинати державний кордон, суд звертає увагу на таке.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Оскільки померла матір дитини, відповідно до пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації як військовозобов`язаний чоловік який має дитину віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер.

Також, на підставі абзацу першого пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, відповідач має право на перетин державного кордону як військовозобов`язана особа яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

У зв`язку із цим, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідач має реальну на вищевказаних підставах можливість перетнути державний кордон та виїхати за межі України разом із дитиною.

У такому випадку, в разі задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав, в той час, коли останній разом із дитиною перебуватиме за межами України, слід вважати достатньо обґрунтованим припущенням, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача і самої дитини, оскільки позивачу необхідно буде докласти значних додаткових зусиль, витрат і часу для вирішення питання стосовно повернення дитини в Україну.

Як наслідок, суд вважає, що заборона саме батьку дитини перетинати державний кордон України, унеможливить переміщення дитини за межі України, а тому забезпечення позову шляхом обмеження права на виїзд відповідача за межі України буде адекватним заходом з метою ефективного виконання судового рішення.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу перетинати державний кордон України, може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача яка звернулася до суду за захистом прав та інтересів дитини.

При цьому, враховуючи зміст і суть позовних вимог, суд вважає, що саме заборона відповідачу перетинати державний кордон України, буде достатнім для забезпечення позову та цілком співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Отже, при вказаних обставинах, суд не вбачає необхідності у забороні дитині перетинати державний кордон, оскільки дитина не має самостійного права на перетин державного кордону України, а здійснює його лише і тільки в супроводі дорослого (у даному випадку батька).

Тобто, за наявності заборони відповідачу перетинати державний кордон, дитина відповідача також не зможе без батька перетнути державний кордон.

Крім того, суд вважає безпідставним, необґрунтованим і абсолютно недоцільним встановлення терміну забезпечення позову до закінчення розгляду справи, як того просить представник позивача, оскільки положення цивільного процесуального закону не містять імперативних вимог та обов`язку суду встановлення судом строку дії заходів забезпечення позову.

При цьому, слід врахувати, що у випадку встановлення дії заходів забезпечення позову до закінчення розгляду справи, відповідач буде мати можливість перетину державного кордону в період часу з дати проголошення рішення суду по суті справи (закінчення розгляду справи) до дати набрання рішенням суду законної сили (протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення).

Одночасно, враховуючи застосований судом спосіб забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу перетинати державний кордон України, суд об`єктивно переконаний у тому, що ним буде цілком і в повній мірі досягнуто мети такого забезпечення.

За таких обставин, заява представника позивача є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню в обсязі та у спосіб встановлені судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 258 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Частково задовольнити заяву.

Заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинати державний кордон України.

Відмовити в задоволенні решти вимог заяви.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду не відомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 16 червня 2028 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення особі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 17 червня 2025 року.