Номер провадження 2/373/517/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Хасанової В.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2024 року представник позивача Ларіонов К.О. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму кредитної заборгованості за договором № 31.03.2024-100002833 від 31.03.2024 в розмірі 10302,00 грн та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 2422,4 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 31.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 31.03.2024-100002833 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною договору, та відповідно до якого позивачу надано кредит в розмірі 6 000,00 грн на строк 42 дні. Дата повернення кредиту 11.05.2024. Умовами договору встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 1,35 % за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит. Крім того, згідно умов договору нараховується комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн. Сума кредиту та проценти сплачуються не пізніше останнього дня кожного чергового періоду згідно Графіку платежів.

Відповідно до Розділу 3 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, сума та умови якого встановлюються в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти та в якій встановлюються дата надання, сума кредиту, строк, на який надається кредит, проценти та комісія, а також Графік платежів.

Пунктом 4.1. Договору передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5167-80ХХ-ХХХХ-1347.

Таким чином, відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір № 31.03.2024-100002833, взяла на себе обов`язок повернути позивачу кредит, відсотки та комісію за кредитним договором у строки та в розмірах, встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимог договору позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала погашення кредитної заборгованості згідно умов договору, погашення кредиту, відсотків та інших платежів за кредитом. Станом на 11.05.2024 заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» складає 10 302,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 000,00 грн; заборгованість за відсотками 3 402,00 грн; комісія 900,00 грн.

Справа надійшла до суду 06.03.2025 відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 про передачу матеріалів справи за підсудністю.

Ухвалою суду від 14.03.2025 у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Поштове відправлення на ім`я відповідача ОСОБА_1 з копією ухвали про відкриття провадження надіслане за адресою зареєстрованого місця проживання, наведеною у позовній заяві та згідно даних Циблівської сільської ради від 03.02.2025, повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже, вважається врученим відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Окрім того, судом було здійснено дзвінки за фінансовим номером телефону НОМЕР_1 , що був зазначений відповідачем ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору. Проте, повідомити відповідача про розгляд справи у суді не вдалося, оскільки абонент не відповідає на телефонні виклики.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від ТОВ «Споживчий центр» та Заявки, що є невід`ємною частиною Пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 відповідно до умов Кредитного договору № 31.03.2024-100002833 від 31.03.2024 кредит на суму 6 000,00 грн, на строк 42 дні. Дата повернення кредиту 11.05.2024.

Умовами договору встановлено фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Також встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту 15 % від суми кредиту, яка дорівнює 900,00 грн.

Згідно з п. 10.1.Договору зазначений кредитний договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції, підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.

До позову додано копію квитанції про електронний переказ коштів на рахунок позичальника за договором № 31.03.2024-100002833 від 31.03.2024 на суму 6 000,00 грн; довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 31.03.2024-100002833 від 31.03.2024 позичальника ОСОБА_1 за період з 31.03.2024 по 11.05.2024, яка складає 10 302,00 грн, з них: 6 000,00 грн ? основний борг, 3 402,00 грн проценти; 900,00 грн комісія.

Відповідно до Розділу 3 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, сума та умови якого встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти та в якій встановлюється дата надання, сума кредиту, строк, на який надається кредит, проценти та комісія, а також Графік платежів.

Згідно з п. 2.1 Договору електронний кредитний договір, частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 4.1 Договору передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності.

Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5167-80ХХ-ХХХХ-1347.

Відповідно до умов договору Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) від ТОВ «Споживчий центр» та Заявка, що є невід`ємною частиною Пропозиції, складають кредитний договір № 31.03.2024-100002833 від 31.03.2024. ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 відповідно до умов зазначеного договору кредит на суму 6 000,00 грн з фіксованою процентною ставкою 1,35 % за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Строк кредиту 42 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту 11.05.2024.

Відповідачем 31.03.2024 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладання кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6 000,00 грн, а отже, акцептовано умови Договору.

В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 11.05.2024 складає 10 302,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 000,00 грн; заборгованість за відсотками 3 402,00 грн; комісія 900,00 грн.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитом банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та утворення, у зв`язку із цим, заборгованості за кредитом, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10 302,00 грн слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 31.03.2024-100002833 від 31.03.2024 в розмірі 10 302 (десять тисяч триста дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ? Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133А, м. Київ, 01032,

відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В.Хасанова