Справа № 444/1275/24
Провадження № 2/444/105/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

05 червня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

за участі прокурора Яворського Я.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Спеціалізованої прокуратури регіону у сфері оборони Західного регіону (вул. Клепарівська, 20, м. Львів) в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації (вул. Винниченка, 18, м. Львів) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою.

02 квітня 2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

30 квітня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Прокурор в позовній заяві мотивував свої вимоги наступним. За результатами опрацювання та отриманої із Публічної кадастрової карти України інформації встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :27:000:0031 знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 . Разом з тим, вказана земельна ділянка входить до складу прикордонної смуги, що перебуває під охороною прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). Спірна земельна ділянка розташована між лінією державного кордону України з Республікою Польща та лінією інженерно-прикордонних споруджень на території Рава-Руської міської ради. Також установлено, що вищезазначеному передувало те, що на підставі державного акту ЛВ 014648 від 29.04.2003 за реєстраційним номером 1253 на підставі розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 30.08.2002 за № 779 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9385 га в межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка розташована на території Річківської сільської ради (теперішня Рава-Руська ОТГ). В подальшому вищезгадана земельна ділянка на підставі розробленої технічної документації поділена на земельну ділянку площею 0,2597 га з присвоєнням кадастрового номера :23:000:0106 та земельну ділянку площею 1,6788 га з присвоєнням кадастрового номера :27:000:0031. Згідно записів Поземельної книги, дату державної реєстрації речового права на нерухоме майно визначено 27.10.2020. Таким чином, попри вимоги ст.ст. 77, 84, 117, 122 ЗК України, земельна ділянка площею 1,6788 га з кадастровим номером :27:000:0031, яка входить до складу земель оборони, безпідставно перебуває в приватній власності, про що внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру. Окрім цього, відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні спірною земельною ділянкою, які полягають в перебуванні даної ділянки у приватній власності відповідача, шляхом державної реєстрації такого права, що не дає позивачу можливості розпоряджатися цією ділянкою без усунення відповідних перешкод в її користуванні шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності за відповідачем та зобов`язання останнього повернути позивачу вказану ділянку. Перебування земель, що розташовані між державним кордоном України та лінією інженерно-технічних споруд, в чужому користуванні, окрім державної, фактично унеможливлює виконання Державною прикордонною службою України завдань щодо забезпечення недоторканості державного кордону, недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. Просив усунути перешкоди власнику - державі в особі Львівської обласної державної (військової) адміністрації у розпорядженні та користуванні землями оборони, а саме земельною ділянкою площею 1,6788 га з кадастровим номером :27:000:0031, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), шляхом: скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :27:000:0031 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) повернути у користування власника - держави в особі Львівської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку площею 1,6788 га з кадастровим номером :27:000:0031, розташовану в межах Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області; стягнути з відповідача судовий збір.

Відповідач не подав відзив на позов.

Прокурор у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак його представник клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак в своїх поясненнях просив позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії постанови Львівської Обласної ради депутатів трудящих від 06.09.1946 року № 24/109 вбачається, що Рава-Руський район Львівської області включено до прикордонної зони та встановлено в ньому НОМЕР_3 та 800-метрову прикордонні смуги.

З копії додатку до розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 24.05.2016 № 310/0/5-16 вбачається, що прикордонна смуга встановлюється в Жовківському районі, зокрема, в Річківській сільській раді.

З копії розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про прикордонний режим» від 30.11.2021 року вбачається, що внесено зміни до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 24.05.2016 № 310/0/5-16 Про прикордонний режим, а саме: викладено пункт 1 у такій редакції: 1. Установити вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

З копії розпорядження голови Львівської районної державної адміністрації «Про прикордонний режим» від 20.12.2021 року та додатків до нього вбачається, що установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд (в тому числі і на території Рава-Руської територіальної громади).

З копії розпорядження голови Львівської районної державної адміністрації «Про прикордонний режим» від 20.03.2024 року та додатку до нього вбачається, що внесено зміни до розпорядження голови Львівської районної державної адміністрації «Про прикордонний режим» від 20.12.2021 року, викладено пункт 1 в новій редакції, a саме: «установити вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд, у відповідності до схеми визначення тилової межі прикордонної смуги на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що додається».

На підставі державного акту ЛВ 014648 від 29.04.2003 за реєстраційним номером 1253 на підставі розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 30.08.2002 за № 779 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9385 га (1,6788 га ріллі та 0,2597 га кормових угідь) в межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка розташована на території Річківської сільської ради (теперішня Рава-Руська ОТГ). Вказане підтверджується копією даного державного акту.

З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 396324764 від 24.09.2024 року, копії поземельної книги та Витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :27:000:0031, площею 1,6788 га знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 , право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2020 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 227.

З викопіювання із Публічної кадастрової карти України місця розташування спірної земельної ділянки вбачається, що така знаходиться між лінією державного кордону України з Республікою Польща та ділянкою для розміщення та постійної діяльності ДПС України (лінією інженерно-прикордонних споруджень) на території Рава-Руської міської ради.

У судовому засіданні також було досліджено копію листа прокурора до Львівської обласної державної адміністрації від 16.02.2024 року № 15-129ВИХ-24, копію листа прокурора до Львівської обласної державної адміністрації від 07.03.2024 року № 15-195ВИХ-24, копії листів Львівської обласної державної адміністрації, копії розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про прикордонний режим» від 20.06.2018 року, 08.06.2011 року,копію листа прокурора до Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2024 року № 15-333ВИХ-24, копію листа Державної прикордонної служби від 03.05.2024 року, копію листа прокурора до Державного архіву Львівської області від 10.04.2024 року № 15-285ВИХ-24, копію листа Державного архіву Львівської області від 16.04.2024 року № 748-749/01-22, копію технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,6788 га та 0,2597 га за замовленням ОСОБА_1 , копію рішення № 97 Львівської обласної ради народних депутатів від 20.03.1996 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, що знаходяться в користуванні органів Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Міністерства внутрішніх справ України, Штабу цивільної оборони України, Товариства сприяння оборони України, Національної гвардії України» з додатками до нього, копію технічного звіту по Інвентаризації земель в/ч НОМЕР_1 на території Жовківського району Львівської області.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши думку учасників судового засідання, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Перелік способів захисту земельних прав викладений у ч. 3 ст. 152 ЗК України, якою, зокрема передбачено і застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно з положеннями ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Землі оборони становлять окрему категорію земель та згідно зі ст.ст. 65, 77 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» та ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» визнаються земельними ділянками, наданими для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військовонавчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

За ч.ч. 1-4 ст. 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Згідно з ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, крім інших, належать землі оборони.

У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони» вказано, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 115 ЗК України та ст. 3 Закону України «Про використання земель оборони» уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про використання земель оборони» землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України. Навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.

Статтею 22 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

У свою чергу, згідно зі ст. 23 Закону України «Про державний кордон України» у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Таким чином, сукупний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що земельні ділянки у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, відносяться до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності та не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності, а також щодо яких встановлений спеціальний режим їх використання.

Відповідно до Положення про прикордонний режим, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 за № 1147 прикордонна смуга це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

Про те, що землі у межах прикордонної смуги відносяться до земель оборони та не можуть передаватись у комунальну чи приватну власність, свідчить усталена судова практика Верховного Суду у постановах від 14.11.2018 у справі № 297/1395/15-ц, від 06.11.2019 у справі № 163/2369/16-ц, від 26.10.2020 у справі № 297/1408/15-ц.

Як встановлено судом, Обласна Рада депутатів трудящих Львівської області 07.09.1946 прийняла постанову за № 24/109 про заборонену прикордонну зону, 2-кілометрову та 800-метрову прикордонні смуги. Даною постановою з метою покращення охорони державного кордону в межах Львівської області включено Рава-Руський та Магерівський райони (теперішній Львівський район) та відповідно визначено в даних районах 2-кілометрову та 800-метрову прикордонні смуги. Голів відповідних районних рад зобов`язано здійснити відселення жителів з 800 метрової прикордонної смуги, землі цієї прикордонної смуги передати у повне розпорядження прикордонних військ, населенню заборонити будь-які роботи пов`язані з вирощуванням сільгосппродукції, що підтверджується копією цієї постанови.

Даних про встановлення (зміну) розміру вищезазначеної прикордонної смуги, погодження з прикордонною службою передачі земель, які знаходяться в межах прикордонної смуги в приватну чи комунальну власність за часів незалежності України та вже після періоду перебування Української РСР у складі Радянського Союзу не встановлено.

Вказане підтверджено тим, що згідно останнього розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації, датованого 20.12.2021 року «Про прикордонний режим» установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд, що підтверджується копією цього розпорядження.

Згідно Додатку 1 до розпорядження голови облдержадміністрації від 08.06.2011 року за 521/0/5-11 Річківська сільська рада входить в перелік сільських рад, на території яких встановлюється прикордонна смуга.

Згідно додатку до розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації, датованого 20.12.2021 року Рава-Руська територіальна громада входить в перелік територіальних громад Львівського району, на території яких встановлюється прикордонна смуга.

Судом встановлено, що на підставі державного акту ЛВ 014648 від 29.04.2003 за реєстраційним номером 1253 на підставі розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 30.08.2002 за № 779 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,9385 га (1,6788 га ріллі та 0,2597 га кормових угідь) в межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка розташована на території Річківської сільської ради (теперішня Рава-Руська ОТГ).

Відповідач звернувся до ТзОВ "Терразем" із заявою про виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що розташована на території Річківської сільської ради Львівського (на той час Жовківського) району Львівської області та даним підприємством було сформовано технічну документацію, що вбачається з її копії в матеріалах справи.

Вищезгадана земельна ділянка на підставі розробленої технічної документації поділена на земельну ділянку площею 0,2597 га з присвоєнням кадастрового номера :23:000:0106 та земельну ділянку площею 1,6788 га з присвоєнням кадастрового номера :27:000:0031.

Земельна ділянка з кадастровим номером :27:000:0031, площею 1,6788 га знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 , право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2020 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 227, що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 396324764 від 24.09.2024 року, копією поземельної книги та Витягу з Державного земельного кадастру.

Однак, також судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 1,6788 га з кадастровим номером :27:000:0031 знаходиться між лінією державного кордону України з Республікою Польща та ділянкою для розміщення та постійної діяльності ДПС України (лінією інженерно-прикордонних споруджень), що підтверджується викопіюванням із Публічної кадастрової карти України.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 77, 84, 117, 122 ЗК України, спірна земельна ділянка входить до складу земель оборони, однак перебуває в приватній власності, про що внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру.

Як зазначає позивач у позові, відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні спірною земельною ділянкою, які полягають в перебуванні даної ділянки у приватній власності відповідача, шляхом державної реєстрації такого права, що не дає позивачу можливості розпоряджатися цією ділянкою без усунення відповідних перешкод в її користуванні шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності за відповідачем та зобов`язання останнього повернути позивачу вказану ділянку. Перебування земель, що розташовані між державним кордоном України та лінією інженерно-технічних споруд, в чужому користуванні, окрім державної, фактично унеможливлює виконання Державною прикордонною службою України завдань щодо забезпечення недоторканості державного кордону, недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів.

Позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до фізичних осіб про усунення перешкод, які вона створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Предмет негаторного позову становить вимога власника майна про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.

При цьому, поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене, у тому числі реєстрація в Державному земельному кадастрі.

У постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд дійшов висновку про те, що способом захисту в негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Загальні способи захисту порушених прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Велика Палата Верховного Суду у своїх висновках звертає увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від25.01.2022 у справі № 143/591/20).

Крім того, спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16 висловлено правовий висновок, згідно з яким визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Законодавство України розмежовує види земель державної форми власності залежно від того, чи можуть ці землі бути переданими у приватну власність, що, відповідно, і є визначальним при вирішенні питання, чи могла особа, за якою оформлено речові права на спірний об`єкт, взагалі набути права володіння ним.

У випадку, коли обставини справи безумовно вказують на неможливість виникнення у громадянина або юридичної особи права власності на спірну земельну ділянку з відповідним призначенням землі оборони то ефективним способом захисту, що відповідає суті порушеного права держави, є подання негаторного позову.

У вказаній категорії справ відновлення порушеного права має бути забезпечено не шляхом витребування спірної земельної ділянки на підставі ст. 387 ЦК України, а на підставі ст. 391 цього Кодексу та ч. 2 ст. 152 ЗК України шляхом пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні й повернення земельної ділянки.

Указане повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.02.2022 (справа № 363/669/17 за позовом прокурора про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування рішення про державну реєстрацію прав та витребування земельної ділянки лісового фонду); від 12.05.2022 (справа № 372/4154/18 за позовом прокурора про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки); від 08.06.2022 (справа № 307/3155/19 за позовом державного лісогосподарського підприємства про визнання недійсним і скасування наказу та витребування земельної ділянки лісового фонду); від 22.06.2022 (справа № 367/4140/16 за позовом прокурора про витребування земельної ділянки лісового фонду); від 07.09.2022 (справа № 697/2434/16 за позовом прокурора про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки лісового фонду); від 21.09.2022 (справа № 367/4128/16 за позовом прокурора про витребування земельної ділянки); від 18.01.2023 (справа № 369/10847/19 за позовом прокурора визнання незаконним і скасування рішення та витребування земельної ділянки), які прийняті з обов`язковим урахуванням наведених правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 06.07.2021 (справа № 911/2169/20) та від 23.11.2021 (справа № 359/3373/16).

Застосовуючи правові висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, слід зауважити, що у вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеними у постановах від 04.02.2020 (справи №№ 911/3311/17, 911/3574/17, 911/3897/17) та від 03.09.2020 (справа № 911/3449/17), про те, що зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень ЗК України та ЛК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади; у такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Щодо підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ст. 79 ЗК України).

Порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено положенням ст. 79-1 ЗК України.

Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру та здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Як вже зазначалось вище, з відомостей Державного земельного кадастру вбачається, що спірна земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі та перебуває в приватній власності відповідача.

За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.

Положеннями ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно з ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За наведених обставин подальша наявність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо перебування спірної земельної ділянки у приватній власності порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати дана земельна ділянка.

З метою забезпечення реальної та безперешкодної можливості державі реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, відомості про яку містяться у Державному земельному кадастрі.

При цьому, скасування реєстрації земельної ділянки є ефективним способом захисту порушених прав держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки і надає можливість державі сформувати земельну ділянку з визначенням її цільового призначення «землі оборони».

Подібні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 484/629/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є усі підстави для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки при реєстрації останньої як ділянки сільськогосподарського призначення не враховані встановленні межі прикордонної смуги, що належить до земель оборони та те, що вказані землі можуть перебувати виключно в державній власності.

Окрім цього, необхідно зобов`язати відповідача повернути спірну земельну ділянку у користування власника - держави в особі Львівської обласної державної (військової) адміністрації.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги потрібно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача в користь прокуратури потрібно стягнути судовий збір, сплачений прокурором при поданні позову.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст. 391 ЦК України, ст. 65, 77, 84, 115, 152 ЗК України, ст. 1, 2, 3 Закону України «Про використання земель оборони», ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 22, 23 Закону України «Про державний кордон України», ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Положенням про прикордонний режим, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», статтями 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Усунути перешкоди власнику - державі в особі Львівської обласної державної (військової) адміністрації у розпорядженні та користуванні землями оборони, а саме земельною ділянкою площею 1,6788 га з кадастровим номером :27:000:0031, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Скасувати державну реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :27:000:0031 у Державному земельному кадастрі з закриттям Поземельної книги та припиненням речових прав щодо неї із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) повернути у користування власника - держави в особі Львівської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку площею 1,6788 га з кадастровим номером :27:000:0031, розташовану в межах Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; паспорт НОМЕР_4 виданий 11.05.1999 року Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (, р/р IBAN № UA0082783, Державна казначейська служба України м. Київ) судовий збір в розмірі 4844 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий Оприск З. Л.