Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2025 Справа №607/22507/24 Провадження №2/607/813/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іщук Костянтин Валентинович до Великоберезовицької селищної ради, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Іщука К.В., звернулася в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 186 кв.м., в порядку спадкування, після померлого ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, яким за життя був складений заповіт на її ім`я. Спадщину після смерті батька вона прийняла у встановленому законом порядку. В подальшому, звернувшись до нотаріуса, з метою оформлення спадкових прав, позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказане спадкове майно за спадкодавцем. Посилаючись на наведене, позивач просила задовольнити позов.

Ухвалою судді від 05.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/22507/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 24.12.2024 постановлено залучити до участі в справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво смерть серії НОМЕР_1 видане 02.09.2015 Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений секретарем Великолуцької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Паласюк Н.Є., за реєстровим № 156, відповідно до якого, усе своє майно що буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 .

Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи №38/2006 року, заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., після смерті ОСОБА_5 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою дочки померлого ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за заповітом від 28 січня 2016 року за №101.

ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1808/02-31 від 18.09.2024, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Згідно довідки виданої Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 08.07.2024 за № 290, житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року належав робітничому двору, головою якого був ОСОБА_5 .В даному будинковолодінні станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_5 , 1939 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_6 , 1932 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_2 , 1968 р.н., дочка ОСОБА_1 , 1962 р.н., зять ОСОБА_7 , 1959 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , внука ОСОБА_3 , 1980 р.н., внука ОСОБА_4 , 1983 р.н.

03.04.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до експлікації приміщень житлового будинку, загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 186,0 кв.м., житлова 75,3 кв.м.

Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 21.03.2023 року за № 242 за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого Тернопільською районною радою 16.11.1990 р. на підставі рішення виконкому № 209 від 30.10.1990 та записано 16.11.1990 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №18.

Як вбачається з інформаційної довідки №282 від 03.04.2023 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 .

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України, котрі викладено у Постанові №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

У 1960 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до нього постановою Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які визначали умови та правові наслідки будівництва.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56) передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З 12.05.1985 порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) № 5-24/26, а з 25.05.1990 - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69.

Відтак, до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Суспільна група робітничий двір існувала до 15.04.1991, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української PCP "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Так, у відповідності до положень чинного на той час ЦК Української PCP 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Крім того, згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що спірне нерухоме майно побудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином зареєстровано органом місцевого самоврядування - у погосподарських книгах.

Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою Верховного Суду України від 15.01.2014 у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 №121, обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 - дня набрання чинності Інструкції.

Як зазначено у в п.3.3 листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Як зазначено вище, відповідно до довідки №290 виданої 08.07.2024 Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 робітничий двір, голова двору ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_6 .

Оскільки спірне майно споруджене за час перебування у шлюбі, то згідно з ч.1 ст.22 Кодексу шлюб та сім`ю УРСР 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1 ст.28 даного кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, виходячи із правових норм, які діяли на момент виникнення права власності на спірне будинковолодіння, воно є майном, набутим подружжям за час шлюбу, належало ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках - по 1/2 частині кожному.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та спадкова справа після її смерті не заводилась, що стверджується відповіддю №609/01-16 від 18.04.2025 наданою Першою тернопільською державною нотаріальною конторою на запит суду.

Отож, належну ОСОБА_6 1/2 частину будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , прийняв її чоловік ОСОБА_5 по факту спільного проживання, що стверджується довідкою №178 виданою 07.05.2025 Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області.

Тож, ОСОБА_5 належав житловий будинок АДРЕСА_1 (1/2 частка належна йому, як голові робітничого двору та 1/2 частка успадкована після смерті дружини ОСОБА_6 ).

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , остання спадщину прийняла, подавши нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а тому вона успадкувала належний померлому житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іщук Костянтин Валентинович до Великоберезовицької селищної ради, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 186,0 кв.м., житловою 75,3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, адреса місця знаходження: вул.С.Бандери, 26, смт.Велика Березовиця, Тернопільський район Тернопільська область, .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса місця знаходження: вул.Котляревського, 27, м.Тернопіль, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич