Справа № 484/7242/24
Провадження № 2/484/1000/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 18 750 грн., -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», позивач) в особі представника Пархомчука С.В. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24117 від 16.03.2021 року в сумі 18 750 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 16.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 24117, за умовами якого відповідачу було надано споживчий кредит в сумі 3 000 грн., строком на 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 2,5 % в день або 912,5 % річних. 17.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 року, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договорами, в тому числі за кредитним договором № 24117 від 16.03.2021 року. Відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання за вказаним договором, не сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 18 750 грн., з яких 3 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 15 750 грн. прострочена заборгованість по процентах. За таких обставин позивач просить стягнути на його користь з відповідача зазначену суму кредитної заборгованості. Крім того, під час подання позовної заяви позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який склав 12 922 грн. 40 к., в тому числі витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 к. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 500 грн..

Ухвалою суду від 31.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 06.02.2025 року. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками.

05.02.2025 року представник позивача надав через систему «Електронний суд» заяву про розподіл судових витрат, у якій зазначив, що загальна сума судових витрат в наданій справі становить 12 922 грн. 40 к., в тому числі витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 к. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 500 грн.. На підтвердження таких витрат надав суду докази.

Заочним рішенням суду від 06.02.2025 року у справі № 484/7242/24, провадження № 2/484/421/25 позов задоволено повністю, ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 24117 від 16.03.2021 року в сумі 18 750 грн., з яких: 3 000 грн. - заборгованість по основному боргу (за тілом кредиту) та 15 750 грн. прострочена заборгованість по процентам, а також ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 500 грн., а всього 12 922 грн.

10.03.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Вялова І.М. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.02.2025 року, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що строк кредитування за договором № 24117 від 16.03.2021 року був пролонгований, а також доказів інформування клієнта про новий строк та розмір процентної ставки та доказів перерахування суми кредиту на рахунок відповідачки; вважає, що строк кредитування становив 30 днів, а тому продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. Крім того, не погоджується з розміром витрат на правничу допомогу, вважає суму завищеною, зазначає, що відсутні докази перерахування позивачем коштів за надані послуги адвокату Пархомчуку С.В. Зазначила, що відповідачка не була обізнана про існування справи, оскільки особисто не отримувала ані ухвали про відкриття провадження у справі, ані судових повідомлень про розгляд справи. Про існування такого рішення вона дізналася лише 06.02.2025 року саме в день винесення рішення. За таких обставин просить переглянути заочне рішення суду, скасувати його і призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 14.03.2025 року надану заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено її судовий розгляд на 10.04.2025 року, 09:00.

Ухвалою суду від 10.04.2025 року скасовано заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.02.2025 року у справі № 484/7242/24, провадження № 2/484/421/25, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 12.05.2025 року, 11:00 годину. Сторонам роз`яснено порядок подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про скасування заочного рішення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2025 року справу передано судді Маржиній Т.В. та присвоєно номер провадження № 2/484/1000/25.

10.04.2025 року від представника відповідача Вялової І.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вважає заявлену вимогу про стягнення суми кредиту безпідставною та необґрунтованою, так як позивачем не надано доказів укладення відповідачкою кредитного договору (звернення відповідачкою до позивача з офертою на утримання суми кредиту) та доказів перерахування суми кредиту на рахунок відповідачки. Вважає, що нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. Крім того, зазначила, що відшкодовуються лише витрати на професійну правничу допомогу, які мають розумний розмір. У справі відсутні докази, згідно яких ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» перерахувало адвокату Пархомчуку С.В. кошти в сумі 10 500 грн. як оплату за правничу допомогу за договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 року. Зазначила, що надана справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, а отже витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 500 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтовані та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 12.05.2025 року розгляд справи відкладено на 11.06.2025 року задля забезпечення можливості сторони позивача ознайомитися з відзивом та подати відповідь на відзив, оскільки відповідачем відзив був направлений представнику позивача за неналежною адресою електронної пошти.

22.05.2025 року представник позивача Пархомчук С.В. надіслав до суду відповідь на відзив (додаткові пояснення), в якій позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на те, що кредитний договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору, а ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та Відповідач ОСОБА_1 . Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір, реалізувала своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти, а також погодилася зі всіма умовами договор, зокрема, й щодо нарахування відсотків. У відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно ст. 625 ЦК України. Просив долучити до матеріалів справи документ, наданий Первісним кредитором, а семе детальний розрахунок заборгованості за договором № 24117. Зазначив, що твердження ОСОБА_1 про те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даної цивільної справи не доведений є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Сторони, їх представники про місце, день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив (додаткових поясненнях) просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка до суду не з`явилася, її представник Вялова І.М. надала заяву, в якій просила справу розглянути в її та ОСОБА_1 відсутність.

Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань, доказів тощо.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 24117 про надання фінансового кредиту, за умовами якого кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в розмірі 3 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 2,5 % в день або 912,5 % річних у межах строку кредиту.

Зазначений договір ОСОБА_1 підписала електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатору.

Відповідно до умов Договору первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами, які розміщені на сайті позивача.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» зі своєї сторони виконало свої зобов`язання за договором, надало ОСОБА_1 кредит в сумі 3 000 грн, шляхом його перерахування за реквізитами банківської картки, реквізити якої надав споживач (відповідач) № НОМЕР_1 , а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти в обумовлений договором строк.

На підтвердження виконання первісним кредитором умов Кредитного договору, в матеріалах справи наявна інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 20.05.2024 року, відповідно до якої 16.03.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3 000 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.

Відповідач взятих на себе за цим договором зобов`язань належним чином не виконував, грошові кошти та відсотки за їх користування кредитору не повернув, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість.

Відповідно до договору факторингу № 02-17/02/2022 року від 17.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 24117 від 16.03.2021 року.

Тобто до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за зазначеним кредитним договором в сумі 18 750 грн., що вбачається з витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 року від 17.02.2022 року.

Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку за період з 16.03.2021 року по 25.06.2024 року кредитна заборгованість в сумі 18 750 грн. складається із заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 3 000 грн. та простроченої заборгованості по процентах в сумі 15 750 грн.

Зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена.

З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо твердження сторони відповідача про безпідставне нарахування відсотків після закінчення строку кредитного договору суд зазначає наступне.

16.03.2021 року ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір № 24117 з ТОВ «ФК» АВІРА ГРУП» погодилась на наступні умови визначені цим договором.

Відповідно п.1.1 за цим Договором Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в сумі 3 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2. за цим Договором редит надається строком на 30 днів, тобто до 14.04.2021 року. Строк дії договору 30 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами.

Відповідно до п.1.3. за цим Договором за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.

Відповідно п.2.3 за цим Договором обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»).

У відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно ст. 625 ЦК України.

Крім того, позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим.

Детальний розрахунок заборгованості за договором № 24117 від 16.03.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 17.02.2022 року, наданий первісним кредитором, підтверджує нарахування відсотків відповідно до умов, визначених кредитним договором (а.с.110-113).

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 24117 від 16.03.2021 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 18 750 грн.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконав, а також оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та процентах є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 к.

Крім того, за змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, довіреність від 29.12.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт про отримання правової допомоги від 03.02.2025 року, платіжну інструкцію № 3 4760 від 03.02.2025 року, рахунок № 03.02.2025-7 від 03.02.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 10 500 грн. слід зменшити до 5 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 18 750 грн., - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , заборгованість за кредитним договором № 24117 від 16.03.2021 року в сумі 18 750 (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн., з яких: 3 000 (дві тисячі) грн. - заборгованість по основному боргу (за тілом кредиту) та 15 750 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. прострочена заборгованість по процентам.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн., а всього 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 к.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , адреса: вул. Кирилівська, 82, офіс 7, м. Київ, 04080.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 11 червня 2025 року.

СУДДЯ: