Справа № 673/249/25
Провадження № 2/673/274/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді - Грицишиної Л.В.

з участю:

секретаря судового засідання - Осієвської Н.В.,

розглянувши в м. Деражня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

07 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року на дату звернення з позовом в розмірі 41 800 грн., з яких: 11 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 200 грн. комісії, 5 500 грн. неустойка, та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 16.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №16.06.2024-100001910. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.06.2024 року строком на 210 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.88% (денна процентна ставка) = (20373.95 / 11000)/210 ? 100%. Комісія, пов?язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2 200грн. Неустойка: 110 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов?язання. Відповідно до договору від 16.06.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 11 000 грн. Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість в розмірі 41 800 грн., з яких: 11 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 200 грн. комісії, 5 500 грн. неустойка, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Ухвалою судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

23.04.2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Вальниченко Г.І. направила до суду відзив, у якому вказала, що вони заперечують проти задоволення позовної заяви, вважають, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Зокрема, зазначила, що позивачем не доведено факту укладення ним Кредитного договору № 16.06.2024-100001910 з ОСОБА_1 . Зі змісту наданих ТОВ «Споживчий центр» доказів на підтвердження укладення кредитного договору, представник відповідача, зазначає, що вказаний договір перебував у стадії формування. Таким чином, не встановлено факту досягнення згоди сторін щодо всіх істотних умов договору, а отже, доказів належного укладення кредитного договору не надано.

Крім того, представник вказує на те, що позивачем на підтвердження факту перерахування кредитних коштів долучено лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» з вих. № 36-0303 від 03.03.2025, проте, вважає, що він не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та ОСОБА_1 кредитних відносин та доказом наявності заборгованості.

Вказує, що із наданої суду інформації АТ КБ «Приватбанк» від 15.04.2025 року неможливо встановити, що ТОВ «Споживчий центр» перераховано ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 11 000 грн на підставі укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору. Також зазначає, що надана позивачем довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 рокує неналежним та недопустимим в підтвердження правильності нарахування ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом. Зазначає, що вказана довідка складена самим позивачем і не дозволяє перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Також представник відповідача посилається на те, що неустойка нарахована ОСОБА_1 в період дії воєнного стану в розмірі 5 500 грн. підлягає списанню в силу п.18 «Прикінцевим та перехідних положень» ЦК України.

Зазначила, що нарахована комісія є безпідставною, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не зазначило, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, ТОВ «Споживчий центр» не надано.

Отже, вважає, що умови договору про нарахування ТОВ «Споживчий центр» разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідачки комісії пов?язаної з наданням кредиту належить відмовити.

Крім того розмір нарахованих процентів представник відповідача вважає несправедливим, неспівмірним та таким, що порушують права відповідача встановлені ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки ОСОБА_1 отримала кредит на суму 11 000 грн., проте відсотків за користування кредитом їй було нараховано 23 100 грн.

У зв`язку із вищевикладеним представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Вальниченко Г.І. просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

29.04.2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Кузьменко М.В. направив до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що кредитний договір №16.06.2024-100001910 було укладено з ОСОБА_1 шляхом підписання одноразового ідентифікатора, надісланим на телефонний номер НОМЕР_1 , який відповідач вказала як фінансовий, крім того зазначає, що вказаний номер, відповідачем вказано у відзиві на позов, що беззаперечно доводить належність відповідного номер ОСОБА_1 . Вказує, що ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 досягли згоди щодо істотних умов договору. Зазначає, що підписуючи кредитний договір ОСОБА_1 усвідомлювала умови договору, та погодилась на відповідні умови кредитування.

ТОВ «Споживчий центр» виконало грошові зобов`язання належним і своєчасним перерахуванням коштів на рахунок відповідача за допомогою інтернет еквайрингу - Liqpay.

Представник ТОВ «Споживчий центр» зазначив, що товариство не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак зазначає, що наданий суду розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

У відповіді на відзив представник посилається на п.6.1. ЗУ «Про споживче кредитування» яким передбачалось звільнення споживача від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки, однак даний пункт було виключено відповідно до ЗУ №3498-ІХ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому нарахування неустойки вважає правомірною.

Зазначає, що комісія за кредитним договором нарахована за перерахування ТОВ «Споживчий центр» коштів на рахунок відповідача, з використанням стороннього сервісу.

У зв`язку із вищезазначеним, просить позовні вимоги задоволити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просить розгляд справи проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник - адвокат Вальниченко Г.І. в судовому засіданні від 02.06.25р. підтримала відзив, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №16.06.2024-100001910, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 11 000 грн., а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів.

За умовами, викладеними в заявці, яка є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору, сторони передбачили, що кредит надається строком на 210 календарних днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 11.01.2025 року.

Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.88% (денна процентна ставка) = (20373.95 / 11000)/210 ? 100%. Комісія, пов?язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2 200 грн. Неустойка: 110 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов?язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов?язання

ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е578, надісланим на телефонний номер НОМЕР_1 який відповідач вказала як фінансовий, а ТОВ «Споживчий центр» 29.06.2024 року перерахувало суму кредиту в розмірі 11 000 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № НОМЕР_2 , відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Належність вказаної карти ОСОБА_1 вбачається з витребуваної інформації від АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої зазначено, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_1 . Також згідно з даними банку встановлено, що 16.06.2024 року на вказану банківську картку було зараховано грошові кошти у сумі 11 000 грн.

ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору (оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року кредитні кошти не повернула, що підтверджується довідкою про стан заборгованості, згідно якої за період з 16.06.2024 по 11.01.2025 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 41 800 грн. з яких: 11 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 200 грн. комісії, 5 500 грн. неустойка.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у заявці приєднався до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.

Отже, підписання кредитного договору (оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозуміла і своїм підписом письмово підтвердила та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вищевказаний кредитний договір (оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).

Отже, вказаний кредитний договір (оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому є належним доказом на підтвердження того, що між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, з довідки про стан заборгованості за кредитним договором(оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року вбачається, що за вказаним договором за період з 16.06.2024 по 11.01.2025 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 41 800 грн. з яких: 11 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 200 грн. комісії, 5 500 грн. неустойка.

З огляду на зазначене, твердження відповідача про надмірність нарахованих процентів, судом оцінюється критично, оскільки відповідач добровільно погодилася із їх розміром, ознайомившись та підписавши кредитний договір.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Водночас, судом враховується, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, нарахування відповідачу неустойки в сумі 5 500 грн. є неправомірним.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення останньою зобов`язання щодо їх повернення, тому заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 300 грн., з яких: 11 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 200 грн. комісії є доведеною та обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача, а нарахування 5 500 грн. неустойки є таким, що суперечить чинному законодавству, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 103 грн. 66 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 81, 141, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором (оферти) №16.06.2024-100001910 від 16.06.2024 року, у розмірі 36 300 грн. з яких: 11 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23 100 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 200 грн. комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 103 грн. 66 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ 01032 код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 12 червня 2025 року.

Суддя: Л. В. Грицишина