Провадження № 2/466/961/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» червня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ЗАЯЦЬ У.Ю.

представник позивача ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа без самостійних вимог: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану громадян у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 27.11.2024 року звернувся в суд з позовом, в якому просить:

визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №3035 від 30.07.2014 року, складеного міським відділом РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, вказавши відомості про ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, як батька дитини.

В обґрунтування позову вказує, що вона з 2013 року проживала разом з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дитина ОСОБА_11 . Відомості про батька дитини записані зі слів матері, оскільки на той час ОСОБА_9 перебував на заробітках закордоном. А після повернення його з-за кордону вони приділяли увагу вихованню дитини і не надавали значення формальностям. Доказом батьківства є свідоцтво про хрещення дитини від 28.07.2014р. Своїх сімейних стосунків та народження спільної дитини вони не приховували. Про це було відомо знайомим та друзям.

В подальшому сімейне життя з ОСОБА_9 не склалося. Вони припинили шлюбні стосунки, розійшлися, створили свої сім`ї.

Із початком повномаштабного вторгнення росії ОСОБА_9 став на захист України і вступив до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_4 він загинув при виконанні бойового завдання.

Встановити батьківство ОСОБА_9 відносно дитини ОСОБА_10 в позасудовому порядку неможливо. З метою захисту прав своєї дитини, в тому числі і спадкових прав, вона звертається в суд з даним позовом. Відповідачі у справі є спадкоємцями ОСОБА_9 .

До позову ОСОБА_4 долучила клопотання про призначення судово-молекулярної (молекулярно-генетичної) експертизи.

У справі ухвалою від 28.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження.

Відповідачка ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , 28.12.2024р. подала відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечила, покликаючись на те, що долученими до позову доказами ці вимоги не підтверджуються. Проти призначення у справі судово-молекулярної (молекулярно-генетичної) експертизи, проведення якої вважає за необхідне доручити державній експертній установі, не заперечила.

За клопотанням представника позивачки ОСОБА_12 від 22.01.2025р. до справи долучено копію результату молекулярно-генетичного дослідження від 16.01.2025р., проведеного ТОВ «НМГЦ`ЛеоГЕН», щодо наявності ймовірного родинного споріднення 2-го ступеня між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.01.2025р. відповідачка ОСОБА_7 подала заяву про визнання позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18.02.2025р. за клопотанням позивача призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу щодо наявності генетичного споріднення між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після отримання висновку експерта №123-МГ від 18.04.2025р. відповідачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_8 22.05.2025р. подали заяви про визнання позову.

Ці заяви відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтримали і підготовчому засіданні.

За ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даній справі у відповідності до ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши зібрані по справі докази та заяви про визнання позовів, суд дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачами та задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим міським відділом РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3035.

Батьком дитини вказаний ОСОБА_13 . Як зазначає у позові ОСОБА_4 , відомості про батька дитини записані в порядку ст.135 СК України з її слів.

Згідно долученої до позову копії Свідоцтва про таїнство хрещення батьками дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Відповідно до ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності до ч.1 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

За нормою ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 ЦПК України.

За ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого позивачка просить визнати батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Соледар Донецької області, що стверджується копією Свідоцтва про смерть.

За таких обставин, позивачкою помилково ставиться вимога про визнання його батьківства відносно дитини. У даній справі мова може йти про встановлення факту батьківства ОСОБА_9 щодо цієї дитини.

Умовою визнання особи батьком дитини є наявність кровного споріднення між дитиною і особою, батьківство якої просить визнати позивач.

Вирішальним доказом при розгляді питань щодо визнання батьківства/материнства є висновок судово-біологічного (судово-генетичного) дослідження (експертизи).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» («Калачова проти російської федерації» №3451/05, параграф 34, від 7 травня 2009 року).

За висновком судово-медичної експертизи №123-МГ від 18.04.2025р., проведеної на підставі ухвали суду від 18.02.2025р. ДСУ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» за зразками букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нігтьової пластини ОСОБА_9 від 26.10.2022р., вірогідність батьківства ОСОБА_9 щодо дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 99,999%. Отже, у даній справі результати молекулярно-генетичного дослідження з максимальною достовірністю підтвердили наявність кровного споріднення ОСОБА_9 та дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При ухваленні рішення суд не приймає до уваги поданий позивачкою висновок молекулярно-генетичного дослідження від 10.01.2025 року ТОВ «НМГЦ «ЛеоГЕН». Це дослідження проведено за ініціативою позивачки та ґрунтується на генетичному ДНК дослідженні зразків біологічного матеріалу дитини ОСОБА_10 та відповідачки ОСОБА_7 , батьком якої записаний ОСОБА_9 . Даний висновок встановлює лише імовірність кровного споріднення 2-го ступеня ОСОБА_10 та відповідачки ОСОБА_7 і не встановлює імовірність батьківства ОСОБА_9 .

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Згідно з п. 9 цієї ж Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Після отримання висновку судово-медичної експертизи №123-МГ від 18.04.2025р. відповідачами ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 подано заяви про визнання позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивачка помилково ставить вимогу про визнання батьківства, а не про встановлення факту батьківства, а також те що імовірність батьківства ОСОБА_9 щодо дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджена експертним висновком, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачами позовних вимог, що не суперечить законові, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 шляхом встановлення факту батьківства ОСОБА_9 стосовно дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

За п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Рішення про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства), встановлення факту батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_9 є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо судових витрат.

У позовній заяві ОСОБА_4 до судових витрат включила лише сплачений нею судовий збір. Попереднього визначення суми витрат на професійну правничу допомогу у позовній заяві немає.

Заява з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат на суму 55000грн. подана через електронний суд лише 22.01.2025 року.

29.05.2025р. через електронний суд представник позивача адвокат Левицька І.С. подала заяву про стяґнення судових витрат, у які просить стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по 1/2 частці судових витрат, а саме: 1. Витрат на проведення молекулярно-генетичного дослідження в розмірі 3750 грн. (1/2 від 7500,00 грн.) 2. Витрат на відправку процесуальних документів по справі на загальну суму 127,5 грн. (1/2 від 255,00 грн.) 3. Витрати на проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи згідно ухвали суду в розмірі 10 814,79 грн. (1/2 від 21 629,57 грн.) 4. Витрати на оплату проїзду в м. Дніпро та в зворотному напрямку для проведення судово-медичної (молекулярно - генетичної) експертизи в розмірі 798,36 грн. (1/2 від 1596,71 грн. ) 5. Витрати на сплату судового збору в розмірі 1 211,2 грн. (1/2 від 2 422,40 грн.) 6. 34 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу (в тому числі 1/2 від оплати фактично наданих послуг в сумі 27 000грн. і 1/2 від "гонорару успіху" в сумі 15 000грн.).

Сторона позивача наводить обставини, за яких не вбачає підстав для покладення на відповідача ОСОБА_7 судових витрат. Також зазначає, що попередній розрахунок витрат по справі на суму 55000грн. визначений без урахування вартості експертиз, оскільки вартість таких не була відома позивачці.

03.06.2025р. через електронний суд представник відповідача ОСОБА_17 подала заперечення на заяву про стягнення судових витрат, у яких наводить обставини, що можуть слугувати підставою для відмови у стягненні таких з відповідачів.

Зважаючи на доводи та заперечення учасників провадження, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Наведені норми процесуального закону надають суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні (Постанова ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18, Постанова ВС від 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18).

У Постанові від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі №910/12591/18 Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У Постанові від 19.05.2021 року у справі № 206/1293/19 Верховний Суд зазначив, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За рішенням ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд, відповідно до визначених у ст.141 ЦПК України критеріїв, приймає до уваги предмет позову та підстави звернення в суд до визначених відповідачів з даною позовною заявою, поведінку та дії сторін у справі.

Суд зважає на те, що дитина, факт батьківства щодо якої просить визнати позивачка, народилася в 2014р. За життя ОСОБА_9 позивачка з вимогами встановлення батьківства не зверталася і доказів того, що нею порушувалося питання встановлення батьківства немає.

Лише після загибелі ОСОБА_9 в м.Соледар Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті отриманого ушкодження внаслідок військових дій, ОСОБА_4 ініціювала питання визнання його батьківства стосовно дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У даному випадку єдиним визначеним законом способом встановлення батьківства для її дитини є звернення в суд з позовом про встановлення факту батьківства. Проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи є необхідним і вирішальним доказом наявності кровного споріднення між дитиною і особою, батьківство якої просить встановити позивач. Після отримання висновку судової експертизи відповідачі подали заяви про визнання позовних вимог.

Співвідповідачі у справі жодними своїми діями чи бездіяльністю не спричинилися до порушення прав, свобод чи інтересів позивачки та її малолітньої дитини.

Навпаки, поведінка позивачки, невжиття нею з 2014 року і до загибелі ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 заходів для визначення походження дитини в позасудовому порядку відповідно до ст.126 СК України чи в судовому порядку шляхом визнання батьківства за життя ОСОБА_9 дає підстави вважати, що спір виник саме внаслідок неправильних дій ОСОБА_4 .

Тому покладати на співвідповідачів тягар судових витрат, в тому числі заявлених витрат на професійну правничу допомогу, до оцінки якості, співмірності, обґрунтованості якої суд не вдається, підстав немає. Ці витрати повинна нести сама позивачка.

Зважаючи на все вищенаведене, оцінюючи подані сторонами та отримані судом докази, приймаючи визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає, що факт батьківства ОСОБА_9 доведений. Позов слід задовольнити. У стягненні судових витрат зі співвідповідачів суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,200,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, стосовно дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Львів дитини ОСОБА_10 , проведеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 30 липня 2014 року за №3035, вказавши батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Судові витрати, понесені ОСОБА_4 у даній справі, залишити за позивачкою. У стягненні цих судових витрат зі співвідповідачів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська