Провадження №2/748/6/25
Єдиний унікальний № 748/1993/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

за участю представника позивача адвоката Сагайдака А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Матвійчук А.С.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лутай Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у якому просить ухвалити рішення, яким визнати право ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019 в розмірах площі 0,2855 га., як зазначено у документах, що посвідчують право власності на землю: договорі купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0019 від 10.06.2015 зареєстровано під №1271; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності №42176998 від 12.08.2015: збірному кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019; рішенні державного реєстратора прав на нерухоме майно №23619464 від 12.08.2015 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 9984394, яким внесено зміни цільового призначення земельної ділянки з «для ведення особистого селянського господарства» та «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка)» та присвоєння адреси: АДРЕСА_1 .

Вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,2855 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019. До земельної ділянки з південно-західної сторони суміжними є дві земельні ділянки: кадастровий номер :03:000:0108, яка належить ОСОБА_4 та кадастровий номер :03:000:0109, яка належить ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що на його земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0019 знаходиться бетонна плита, яка є частиною конструкції огорожі від сусідньої ділянки і виступає на територію земель загального користування та частково перешкоджає доступу до огорожі земельної ділянки позивача. Частково на межі знаходиться дерев`яний житловий будинок, який частково виступає на територію земельної ділянки позивача, межі якої зафіксовано актом про передачу на зберігання межових знаків землевласнику (землекористувачу) від 12 вересня 2019 року. Сусідні господарські будівлі знаходяться безпосередньо на межі суміжних земельних ділянок, а частково на земельній ділянці позивача. До сусідів позивача, які є відповідачами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від відчужувача (продавця) їх ділянок не переходило, ні право власності, ні право користування на земельну ділянку позивача з кадастровим номером :03:000:0019, на якій частково розміщені будівлі та споруди відповідачів, будь-яких угод на дану частину земельної ділянки позивача зайняту під будівлями та спорудами відповідачів між сторонами не укладалося. На земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0108, власником якої є ОСОБА_1 та на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0109, яка належить ОСОБА_2 , збудовано житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, які як позивач вважає, збудовані відповідачами самочинно, з невизнанням прав позивача на його ділянку, з порушенням прав позивача та недотриманням правил добросусідства. Зазначає, що в інвентарній справі №104 на будинок, за адресою: АДРЕСА_1 є схема розміщення об`єктів на якій відображено, що всі будівлі відповідачів не повинні бути, ані на межі ділянок, ані на ділянці позивача. Крім того, в інвентарній справі №104 відсутній рік побудови дерев`яного будинку, на схемі розміщення об`єктів відносно дерев`яного будинку розміщення якого було повністю на земельній ділянці, яку придбали відповідачі, далеко від межі з ділянкою, яку придбав позивач, в матеріалах не має споруд які були побудовані відповідачами з порушенням прав позивача, що вказує на фактичну зміну місця розташування дерев`яного будинку відповідачів та зведення будівель і споруд на частині земельної ділянки позивача, що підтверджує порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивач вказує, що вже після придбання відповідачами сусідньої земельної ділянки ними виконувались будівельні роботи з будівництва, було здійснено нове будівництво, або було проведено реконструкції існуючих будівель, без будь-якого дозволу позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням не порушувати його прав як власника суміжної земельної ділянки, дотримуватися правил добросусідства, проте вирішити це питання в позасудовому порядку він не може.

11 листопада 2022 року представником відповідача адвокатом Матвійчук А.С. подано відзив на позовну заяву( т.1 а.с. 146 -150), у якому вона просить відмовити повністю у задоволенні позову. Вважає, що доводи позивача про порушення його права відповідачем ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами. Наголошує, що ОСОБА_1 не оспорює право позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0019 в розмірах площі 0,2855 га, як зазначено у документах, що посвідчують його право власності на землю. Зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за життя належав ОСОБА_6 , а після смерті якої власником стала ОСОБА_7 . 10 червня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В., відповідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали власниками рівних часток житлового будинку АДРЕСА_2 , тобто по частині кожний. Відповідачі, придбаваючи в рівних частинах, ідеально по частці кожний, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 , одночасно придбали і земельну ділянку, площею 0,2496 га, кадастровий номер :03:000:0018, яка відчужувалась одночасно з посвідченням договору купівлі-продажу.Надалі відповідачі отримали у власність земельну ділянку із встановленими та визначеними межами в натурі, житловий будинок, щодо якого визначено та встановлено його місцерозташування схемою обміру та прив`язки земельної ділянки відповідно до державної геодезичної мережі в системі координат та на місцевій системі координат.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером №:03:000:0108 площею 0.1248 га, що знаходиться у власності відповідача ОСОБА_1 , має встановлені межі, що сформовані із земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0018 площею 0,2496 га, межі якої були визначені відповідно до нормативних документів після будівництва на її території житлового будинку. Будь-яких змін меж земельної ділянки, з якої були сформовані земельні ділянки відповідачів, не відбувались. Крім того, особисто ОСОБА_3 підписаний Акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 03.09.2015, Наявність особистого підпису позивача в Актах свідчить про те, що він, починаючи з 03.09.2015 був обізнаний про межі земельної ділянки з кадастровим номером №:03:000:0108 площею 0,1248 га, що належить ОСОБА_1

16 листопада 2022 року представником позивача адвокатом Сагайдак А.В. подано відповідь на відзив представника відповідача адвоката Матвійчук А.С.( т.2 а.с. 43-51), у якому він просить задовольнити позовні вимоги.

18 листопада 2022 року представником відповідача адвокатом Лутай Н.М. подано відзив на позовну заяву( т.2 а.с. 59-64), у якому вона просить відмовити повністю у задоволенні позову. Вважає, що доводи позивача про порушення прав відповідача ОСОБА_2 є безпідставними, та не підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у позові. Наголошує, що ОСОБА_2 не оспорює право власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0019 в розмірах площі 0,2855 га, як зазначено у документах, що посвідчують його право власності на землю. Вказує, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за життя належав ОСОБА_6 , а після її смерті спадкоємцем стала ОСОБА_7 . 10 червня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В., відповідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали власниками рівних часток житлового будинку АДРЕСА_2 , тобто по частині кожний. Таким чином, земельна ділянка, набута у приватну власність спадкодавцем продавця правомірно. Розташування житлового будинку на земельній ділянці :03:000:0018 при складанні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд визначено по межі земельної ділянки. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером №:03:000:0108 площею 0.1248 га, що знаходиться у власності ОСОБА_1 має встановлені межі, які сформовані із земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0018 площею 0.2496 га, межі якої були визначені відповідно до нормативних документів після будівництва на її території житлового будинку. Будь-яких змін меж земельної ділянки, з якої були сформован земельні ділянки Відповідачів, не відбувалось. Після придбання ОСОБА_2 не було здійснено нового будівництва, не було проведено реконструкції існуючих будівель.

24 листопада 2022 року представником позивача адвокатом Сагайдаком А.В. подано відповідь на відзив представника відповідача адвоката Лутай Н.М.( т.2 а.с. 131-141), у якому він просить задовольнити позовні вимоги та вказує, що даний відзив є безпідставним запереченням позовних вимог, тривалим невиконанням законних вимог позивача розцінюються як дії ОСОБА_2 , що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі ( ОСОБА_3 ), а також зловживання правом в інших формах, тому поданий відзив не відповідає завданню цивільного судочинства, не спростовує поданого позову і має бути відхилений судом, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 11 січня 2023 року, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суд від 28 лютого 2023 року та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року, закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язанняи ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109, та ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108, припинити дії, що порушують право ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019 у визнаних розмірах: площі 0,2855 га.( т.2 а.с. 185-194)

Ухвалою Чернігівського районного суду від 14 березня 2024 року, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суд від 23 квітня 2024 року, у прийнятті заяви про зміну предмета позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права та зобов`язання вчинити певні дії - ОСОБА_3 відмовлено, заяву повернуто позивачу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року змінено, її мотивувальну частину постановлено викласти в редакції цієї постанови. Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року в іншій частині залишено без змін.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 20 листопада 2024 року, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмету позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності ОСОБА_3 , як власника земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019 на: частину фундамента металевої споруди площею 0,06 кв. м, що розташована з боку земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109, на частину дерев`яної будівлі площею 4,86 кв. м, що розташована з боку земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109, на частину споруди (навісу), що примикає з огорожею земельної ділянки, яка займає 7,33 кв. м з огорожею земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сагайдак А.В. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовні заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 у задоволенні позовних вимог просили відмовити за безпідставністю, наголошували, що відповідачем ОСОБА_2 не оспорюється право позивача ОСОБА_3 на земельну ділянку, тим більше право власності позивача на земельну ділянку підтверджується правоустановлюючими документами.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 у задоволенні позовних вимог просили відмовити за безпідставністю, наголошували, що відповідачем ОСОБА_1 не оспорюється право позивача ОСОБА_3 на земельну ділянку, тим більше право власності позивача на земельну ділянку підтверджується правоустановлюючими документами.

Позиція відповідачів зводиться до того, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту прав, а захист його прав як власника земельної ділянки шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою ним використано та судом при попередньому розгляді справи ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Захист права власності врегульований главою 29 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень статті 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18) звертав увагу на те, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 13.05.2019 у справі №905/494/18 відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійнювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом спору у цій справі є визнання права позивача на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019 в розмірах площі 0,2855 га., як зазначено у правоустановлючих документах на земельну ділянку.

Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2855 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019 посвідчується договором купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0019 від 10.06.2015 зареєстровано під №1271, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності №42176998 від 12.08.2015.

Це майно з його власності ( володіння) не вибувало.

Позивач зазначає, що відповідачами як власниками суміжних земельних ділянок не визнається його право на земельну ділянку в межах розмірів та площі, зазначеної у правоустановлюючих документах, оскільки частина будівель, що належить відповідачам, а саме: бетонна плита, яка є частиною конструкції огорожі від сусідньої ділянки і виступає на територію земель загального користування та частково перешкоджає доступ до огорожі земельної ділянки позивача, частково на межі знаходиться дерев`яний житловий будинок, який частково виступає на територію земельної ділянки позивача, межі якої зафіксовано актом про передачу на зберігання межових знаків землевласнику (землекористувачу) від 12 вересня 2019 року, сусідні господарські будівлі знаходяться безпосередньо на межі суміжних земельних ділянок, а частково на земельній ділянці позивача. А тому просить суд визнати його право на земельну ділянку у розмірах, що зазначені у правоустановлюючих документах.

Способи захисту права, обрані позивачем та застосовані судом, повинні найбільш ефективно поновлювати порушені права.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що відповідачі не оспорюють право власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0019 в розмірах площі 0,2855 га. як зазначено у документах, що посвідчують його право власності на землю.

За встановлених судом обставин, задоволення позову позивача ОСОБА_3 про визнання права на земельну ділянку у розмірах, зазначених у правоустановлюючих документах, не приведе до ефективного захисту прав позивача.

При цьому у разі, коли власнику майна чиняться перешкоди у користуванні його власністю, то належним способом захисту порушеного права є усунення таких перешкод, а не визнання права на майно, право власності на яке уже і так зареєстровано за позивачем.

Слід зазначити, що позивач уже звертався до суду за захистом свого права.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 05 травня 2022 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2021 року та Постанова Чернігівського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року залишені без змін.

З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що представник позивача адвокат Сагайдак А.В., просив усунути позивачу перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019, площею 0,00186 га із загальної площі 0,2855 га, а саме зобов`язати ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109: звільнити частину земельної ділянки № :03:000:0019 від: частини фундаменту металевої споруди, площею 0,06 кв.м; частини дерев`яної будівлі, площею 4,86 кв.м, частини споруди (навісу), що примикає до огорожі земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0109, яка займає 7,33 кв.м, шляхом їх демонтажу (часткового розбирання) з наступним розміщенням їх на відстані 1,0 м від межі земельної ділянки № :03:000:0019; огорожу земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0109 демонтувати та встановити на межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109; конструкцію покриття споруди (навісу) привести у відповідність з положенням п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» шляхом зобов`язання виконати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів споруди (навісу) на територію суміжної земельної ділянки № :03:000:0019, а саме: змінити нахил конструкції покриття споруди (навісу) в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі споруди (навісу) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; кам`яну будівлю на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0109 привести у відповідність до положень п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», наступним чином: частину стіни будівлі перенести на відстань 1,0 від межі земельної ділянки № :03:000:0019; змінити нахил частини конструкції покриття кам`яної будівлі в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі будівлі на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; металеву споруду на земельній ділянці з кадастровим номером "425581600:03:000:0109 привести у відповідність до положень п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» наступним чином: перенести частину стіни та фундаменту металевої споруди на відстань 1,0 від межі земельної ділянки № :03:000:0019; змінити нахил частини конструкції покриття кам`яної будівлі в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі споруди на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; зобов`язати виконати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть опаданню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) розташованого частково на території ділянки з кадастровим номером: :03:000:0109, на територію суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019, відповідно до положень п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», га відповідно до 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме: змінити нахил частини конструкції покриття дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) у бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; Зобов`язати ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108: звільнити частину земельної ділянки № :03:000:0019 від: огорожі земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0108, що займає 3,21 кв.м, шляхом демонтування та встановлення на межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108; частини дерев`яної будівлі, площею 3,14 кв.м., шляхом їх демонтування (часткового розбирання) з наступним розміщенням на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0108 на відстані 1,0 м від межі земельної ділянки номер :03:000:0019; бетонну конструкцію, яка є фундаментною частиною конструкції огорожі земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0108, яка виступає на територію земель загального користування та частково перешкоджає доступу до огорожі земельної ділянки ОСОБА_10 , привести у відповідність до п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.6.1.34 ДБН - 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» шляхом демонтування; споруду, яка розташована в притул до огорожі земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108, привести у відповідність до положень 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» наступним чином: дерев`яну стіну споруди перенести на відстань 1,0 від межі земельної ділянки № :03:000:0019; змінити нахил конструкції покриття споруди в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0108 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі споруди на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0108; зобов`язати виконати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть паданню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) розташованого частково на території ділянки з кадастровим номером: :03:000:0108, на територію суміжної земельної ділянки з кадастровим номером № :03:000:0019, відповідно до положень п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», та відповідно до п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме: змінити нахил частини конструкції покриття дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) у бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0108 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0108.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту - визнання права на земельну ділянку у розмірах, зазначених у правоустановлюючих документах, не приведе до ефективного захисту прав позивача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду покладається на нього та відшкодуванню з відповідачів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 16 червня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Хоменко Л.В.