ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1379/24Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/817/518/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

cуддів Храпак Н.М., Костіва О.З.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №593/1379/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року (ухвалене суддею Крамаром В.М., повний текст рішення складено 12 березня 2025 року) в справі за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» (далі ПрАТ Тернопільгаз) звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що відповідно до заяви-приєднання від 19.05.2016 року відповідачка ОСОБА_1 уклала договір розподілу природного газу щодо об`єкта газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Перелік газових приладів: плитка-1; колонка 1; котел 1; нагрівач 2; опалювальна площа - 61,7 м2, кількість зареєстрованих осіб - 3.

Вказували, що на виконання укладеного договору позивачем надавалися відповідачці послуги з розподілу природного газу на об`єкт споживачки до січня 2024 року включно.

Стверджували, що відповідачка не виконувала свій обов`язок по оплаті наданих послуг, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за розподіл природного газу в розмірі 5 302,35 грн.

На підставі наведеного, просили стягнути з відповідачки на свою користь вищевказану суму заборгованості.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Тернопільгаз» 5 302, 10 грн. за надані послуги з розподілу природного газу та 2 422, 29 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає, що ліцензія на розподіл природного газу, яку отримав позивач у відповідності до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 року №815, не поширювала свою дію на територію м. Бережани, а почала діяти з 05.04.2023 року по 01.02.2024 року на підставі постанови НКРЕКП від 04.04.2023 року №604.

Посилається на постанову НКРЕКП від 26.09.2023 року №1747 «Про накладення штрафу на ПрАТ «Тернопільгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання».

Звертає увагу на постанову НКРЕКП від 30.01.2024 року № 196 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої ПрАТ «Тернопільгаз».

Зазначає, що в квартирі не зареєстровані троє осіб, а двоє, що підтверджується будинковою книгою.

Вважає, що довідка про фінансовий стан споживача не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність і не є належним, допустимим та достовірним доказом будь-якого розміру заборгованості відповідача перед позивачем, а також звертає увагу на те, що довідка про фінансовий стан підписана ОСОБА_2 без відповідних на те повноважень.

Заперечує факт підписання анкети заяви-приєднання, та звертає увагу на те, що долучена до позову копія заяви-приєднання не засвідчена згідно вимог оформлення документів ДСТУ, а саме бех відміток згідно з оригіналом, дата, підпис.

Від представника ПрАТ «Тернопільгаз» - Сивулі Т.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Звертає увагу на те, що відповідно до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 № 815 послуги з розподілу природного газу здійснюються на території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації, а тому ПрАТ «Тернопільгаз» здійснювало господарську діяльність щодо розподілу природного газу в м. Бережани правомірно, оскільки на території міста знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «Тернопільгаз».

Зазначає, що в заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 19.05.2016 року вказано, що кількість зареєстрованих осіб становить три особи та відповідачка не повідомляла оператора ГРМ про зміни персоніфікованих даних, зокрема про зміну кількості зареєстрованих мешканців у квартирі по АДРЕСА_1 .

Вказує на те, що ОСОБА_2 в період 2023 2024 років перебувала на посаді начальника Бережанського управління з експлуатації газового господарства. Відповідно до довіреностей №№ 01/01 від 02.01.2023, ТЕР-03/29 від 05.01.2024 начальника Бережанського управління з експлуатації газового господарства Ватраль М.Л. уповноважено в період 2023 2024 років укладати та підписувати від імені ПрАТ «Тернопільгаз» договори розподілу природного газу, а також підписувати пов`язані з виконанням вказаних договорів документи.

Зазначає, що долучені до позовної заяви докази подані через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», які засвідчені електронним цифровим підписом, у відповідності до норм ЦПК України і не потребували додаткового засвідчення документів.

Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено факт договірних відносин між ПрАТ «Тернопільгаз» та ОСОБА_1 , невиконання останньою обов`язку оплати за надані послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого судом обґрунтовано частково задоволено позовну заяву про стягнення заборгованості.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ПрАТ «Тернопільгаз» на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 19.06.2017 року № 815, зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 04.04.2023 № 604 до 01.02.2024 здійснювало функції Оператора газорозподільних систем (надалі по тексту Оператор ГРМ) і є суб`єктом господарювання, який здійснював діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно копії заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) 19.05.2016 року відповідачка ОСОБА_1 уклала із оператором ГРМ ПАТ «Тернопільгаз» (правонаступником якого є позивач) договір розподілу природного газу щодо об`єкта газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , - кількість зареєстрованих осіб 3, опалювальна площа 61,7 м2 (15 група споживання (абоненти, що використовують газ для комплексного споживання (індивідуальне опалення та приготування їжі та/або підігрів води) з опалювальною площею від 50 до 100 м. кв. включно).

Відповідачка оплачувала позивачу надані послуги з розподілу природного газу по об`єкту відповідачки: АДРЕСА_1 , що підтверджується: довідкою про стан розрахунків з ПрАТ «Тернопільгаз» за послугу з розподілу газу за період з 01.01.2022 по 28.02.2024 року щодо споживача ОСОБА_1 по об`єкту АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 ; платіжними реєстрами від: 31.08.2023 року, 18.09.2023 року, 17.10.2023 року; роздруківками з бази даних позивача про оплати здійснені по особовому рахунку НОМЕР_1 .

Згідно акту № 78/684 про монтаж лічильника газу побутовому споживачу 101832 ОСОБА_1 , 05 червня 2019 року на об`єкті відповідачки по АДРЕСА_1 , - всередині будівлі працівниками позивача було встановлено лічильник типу G-4 T, марки Metrix, заводський номер 02146666, 2019 року випуску. На момент установки лічильника його показник становив «00000», лічильник опломбовано пломбою № С50414970.

Згідно відомостей контрольного зняття показників лічильників газу, відповідачка отримувала послуги з розподілу природного газу на об`єкті по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 і показники лічильника встановленого на об`єкті відповідачки станом на 18.09.2020 року становили 2787, 23.03.2021 року 4465, 28.04.2022 року 7361. 08.05.2023 року на об`єкті по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 було зафіксовано показник газового лічильника 9542, однак споживач (відповідачка) відмовилась ставити підпис у відомості контрольного зняття показників лічильників газу.

Як вбачається із акту № 002629 про порушення від 03.07.2023 року, протоколів № 63 від 28 липня 2023 року та № 64 від 10 серпня 2023 року, засідання комісії з розгляду актів про порушення Бережанського УЕГГ ПрАТ «Тернопільгаз»23.06.2023 року було припинено газопостачання об`єкта відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом перекриття запірних пристроїв, із встановленням допоміжної запірної арматури (крана) на квартирі та перекриттям у зв`язку з відсутністю споживача, вказане підтверджується актом № 168 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) від 23.06.2023 року доданим до матеріалів справи.

03 липня 2023 року працівниками позивача виявлено факт несанкціонованого відновлення газопостачання на об`єкт позивачки та відповідачка відмовилася надати доступ до об`єкта, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив контрольного зняття показників лічильника газу. В зв`язку з ненаданням відповідачкою доступу представникам позивача до вузла обліку газу на об`єкті по АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , обсяг спожитого газу проводився по нормах споживання.

Згідно довідки щодо обсягу замовленої потужності та довідки про стан розрахунків з ПрАТ «Тернопільгаз» за послугу з розподілу газу за період з 01.01.2022 по 28.02.2024 року щодо споживача ОСОБА_1 по об`єкту: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 Обсяг замовленої річної потужності по об`єкту відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , - становить: на 2022 рік 2450,00 м3 (виходячи з показників лічильника станом на 30.09.2020 року 2787, визначених методом розрахунку, на 24.09.2021 року 5230, визначених контрольним зняттям показників, на 01.10.2021 року 5231, визначених методом розрахунку); на 2023 рік 2567,00 м3 (виходячи з показників лічильника станом: на 30.09.2021 року 5237, визначених методом розрахунку, на 28.04.2022 року 7361, визначених контрольним зняттям показників, на 01.10.2022 року 7804, визначених з поданого показника до контакт центру); на 2024 рік 3038,00 м3 (виходячи з показників лічильника станом: на 30.09.2022 року 7804, визначених з поданого показника до контакт центру, на 08.05.2023 року 9542, визначених контрольним зняттям показників, на 01.10.2023 року розрахункового показника 10842, визначених методом нарахування по нормах).

Згідно із довідки про фінансовий стан споживача та довідки про стан розрахунків з ПрАТ «Тернопільгаз» за послугу з розподілу газу за період з 01.01.2022 по 28.02.2024 року щодо споживача ОСОБА_1 по об`єкту: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , станом на січень 2022 року по особовому рахунку відповідачки мала місце переплата в розмірі 0,05 грн., з січня 2022 року по травень 2024 року відповідачкою сплачено позивачу 5 765,20 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно вимагає у відповідачки оплатити надані послуги з розподілу природного газу, однак вважав, що з урахуванням переплати відповідачкою за січень 2022 року, заборгованість останньої перед позивачем становить 5 302, 10 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2494, (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до п. 4 гл. 1 роз. І Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до п. 2 гл. 2 роз. І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2017 року №815 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 4 квітня 2023 року року №604) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ Тернопільгаз, відповідно до додатка.

Згідно з п. 5 гл. 2 роз. І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог гл. 3 роз. VІ цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.1, 2 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцем послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Вказаному праву споживача кореспондує обов`язок споживача, передбачений п.5 ч.2 ст. 7 Закону, а саме: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є відмова у доступі уповноважених працівників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи, постачальника до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу, якщо обов`язок надання такого доступу встановлюється законодавством.

Згідно з п. 6.1. - 6.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1384/27829 (далі типовий договір), - оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодекс ГРМ....Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до п. 2 розділу 6 глави VІ Кодексу газорозподільних систем затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 (далі Кодекс ГРС) за наявності порушень побутовим споживачем, визначених главою 2 розділу XI цього Кодексу, крім пункту 3 глави 2 розділу XI цього Кодексу, до розрахунку річної замовленої потужності (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача за період такого порушення включаються обсяги на рівні планових об`ємів споживання, що розраховуються виходячи з групи споживання побутового споживача відповідно до додатка 1 до цього Кодексу.

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за:

39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Для цілей визначення мінімального розміру річної замовленої потужності побутових споживачів відповідно до цього пункту Оператор ГРМ не враховує опломбоване газове обладнання. При цьому, якщо газопостачання на весь об`єкт побутового споживача припинено, мінімальний розмір річної замовленої потужності об`єкта побутового споживача визначається на рівні 39 куб.м.

В свою чергу в п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС встановлено, що газовий рік це - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Згідно з пп. 1 п.2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належать відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача.

Відповідно до п.1, 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.

Пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС на споживача покладено обов`язок своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.

В п. 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС встановлено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оператором газорозподільної системи в м. Бережани (у період 2022 рік, 2023 рік та січень 2024 року) на підставі відповідної ліцензії був ПрАТ Тернопільгаз, а ОСОБА_1 була споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , фактично споживала природний газ та частково сплачувала його вартість (за період: 2022 рік, 2023 рік та січень 2024 року). Відповідно суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин та фактичне користування відповідачкою наданими позивачем послугами з розподілу природного газу по її об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , за вищезазначений період.

Більше того, відповідно до копії заяви-приєднання від 19.05.2016 року відповідачка ОСОБА_1 уклала договір розподілу природного газу щодо об`єкта газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , - перелік газових приладів: плитка-1; колонка - 1; котел - 1; нагрівач - 2; опалювальна площа - 61,7 м2, кількість зареєстрованих осіб - 3.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачка не зверталася до позивача із письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на її об`єкт, відтак оператор газорозподільної системи забезпечував відповідачку цілодобовим доступом до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу, тобто надав відповідні послуги із розподілу природного газу.

Жодних доказів на спростування факту користування послугами з розподілу природного газу щодо об`єкта газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , за вищезазначений період, відповідачкою надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що ліцензія на розподіл природного газу, яку отримав позивач у відповідності до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 року №815, не поширювала свою дію на територію м. Бережани, а почала діяти з 05.04.2023 року по 01.02.2024 року на підставі постанови НКРЕКП від 04.04.2023 року №604, колегія суддів відхиляє з урахуванням наступного.

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 19.06.2017 року № 815 послуги з розподілу природного газу здійснюються на території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації.

ПАТ «Тернопільгаз» здійснювало експлуатацію газорозподільної системи на підставі Договору від 14.03.2013 №31/30 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва.

Згідно з додатком № 1 до Договору на господарське відання державного майна, яке перебуває на балансі ПАТ «Тернопільгаз» та надається йому на праві господарського відання №31/30 від 14.03.2013 до переліку державного майна входять газопроводи вулиць в м. Бережани, в тому числі по вул. Шевченка, де проживає відповідачка (а.с.87).

Відтак ПрАТ «Тернопільгаз» здійснювало господарську діяльність щодо розподілу природного газу в м. Бережани правомірно, оскільки на території міста знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «Тернопільгаз».

Доводи апеляційної скарги про те, що за адресою житлової квартири зареєстровано 2 особи, колегія суддів до уваги не бере, оскільки в заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 19.05.2016 вказано, що кількість зареєстрованих осіб становить 3 особи.

Крім того, згідно п. 7.4 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року споживач зобов`язується своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу).

Також пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС на споживача покладено обов`язок своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.

Водночас матеріалами справи не підтверджується той факт, що відповідачка повідомляла Оператора ГРМ щодо зміни персоніфікованих даних, зокрема про зміну кількості зареєстрованих мешканців у квартирі по АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що копія заяви-приєднання не засвідчена згідно вимог оформлення документів ДСТУ, а саме бех відміток згідно з оригіналом, дата, підпис, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний доказ разом із позовною заявою був поданий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», відповідно був засвідчений електронним цифровим підписом, у відповідності до норм ЦПК України.

Також колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що позивачем правильно визначено річну замовлену потужність по об`єкту відповідачки в розмірі 2450 м3 на 2022 рік, 2567 м3 на 2023 рік та 3038 м3 на 2024 рік (виходячи з акта про порушення № 002620 від 03.07.2023 року позивач мав право до розрахунку річної замовленої потужності (за замовчуванням) об`єкта споживача за період такого порушення включати обсяги на рівні планових об`ємів споживання, що розраховуються виходячи з групи споживання побутового споживача відповідно до додатка 1 до Кодексу ГРС).

Апеляційний суд погоджується із розрахунком заборгованості, здійсненим судом першої інстанції, оскільки такий узгоджується із вимогами Кодексу ГРМ та тарифами, встановленими на послуги розподілу природного газу для ПрАТ Тернопільгаз у відповідні періоди та з об`ємами споживання відповідачем природного газу.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка про фінансовий стан споживача не є належним, допустимим та достовірним доказом будь-якого розміру заборгованості відповідача перед позивачем та оплати за надані послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачка оплачувала позивачу надані послуги з розподілу природного газу по об`єкту відповідачки по АДРЕСА_1 , що підтверджується не тільки довідкою про стан розрахунків з ПрАТ «Тернопільгаз» за послугу з розподілу газу за період з 01.01.2022 по 28.02.2024 року, а також і платіжними реєстрами від: 31.08.2023 року, 18.09.2023 року, 17.10.2023 року та роздруківками з бази даних позивача про оплати здійснені по особовому рахунку НОМЕР_1 .

Відтак оцінюючи вищезазначені докази у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що вони є належними та достатніми для підтвердження обставин оплати відповідачкою наданих послуг з розподілу природного газу по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка про фінансовий стан, підписана Ватраль М.Л. без відповідних на те повноважень, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до довіреностей №№ 01/01 від 02.01.2023, ТЕР-03/29 від 05.01.2024, начальника Бережанського управління з експлуатації газового господарства Ватраль М.Л. уповноважено в період 2023 2024 років укладати та підписувати від імені ПрАТ «Тернопільгаз» договори розподілу природного газу, а також підписувати пов`язані з виконанням вказаних договорів документи.

Доводи апеляційної скарги з посиланнями на постанову НКРЕКП від 26.09.2023 року №1747«Про накладення штрафу на ПрАТ «Тернопільгаз» за порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання», а також на постанову НКРЕКП від 30.01.2024 року № 196 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої ПрАТ «Тернопільгаз», колегія суддів відхиляє, оскільки вони не мають правового значення для вирішення даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції по суті вирішення справи не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, надав доказам правильну правову оцінку, відтак рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 червня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Храпак Н.М.

Костів О.З.