ПОСТАНОВА

іменем України

11 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 941/1326/24

провадження № 22-ц/4809/821/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року у складі судді Шаєнко Ю.В.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту АТ «Укрзалізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати.

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у трудових відносинах та працює прибиральником виробничих приміщень в СП «Криворізька дистанція електропостачання» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Вказала, що в порушення вимог трудового законодавства та колективного договору Придніпровської залізниці при наданні щорічної відпустки їй не виплачувалася у повному обсязі матеріальна допомога на оздоровлення за період 2017-2021 роки, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 8447 грн, яку просила стягнути з відповідача.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017-2021 роки у розмірі 8447 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду АТ «Укрзалізниця» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 перебуває із відповідачем у трудових відносинах, працює прибиральником виробничих приміщень в СП «Криворізька дистанція електропостачання» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (а.с.8).

Як свідчить розрахунок заробітної плати за березень 2017 року, травень 2018 року, квітень 2019 року, серпень 2020 року, квітень 2021 року ОСОБА_1 було нараховано матеріальну допомогу у загальному розмірі 11668,50 грн, а виплачено 9393,15 грн (а.с.9)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що, в порушення вимог трудового законодавства та колективного договору Придніпровської залізниці, при наданні щорічної відпустки позивачеві не виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення у повному обсязі за період 2017-2021 роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Згідно зі ст.10 КЗпп Україниколективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до статті 13 КЗпп України, статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо форм, системи, розмірів заробітної плати, інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та інше). Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Статтею 18 КЗпп Українипередбачено, що положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КЗпп України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до п.3.1.16 Колективного договору при кожному наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини (у випадку поділу відпустки на частини) незалежно від періоду її надання, виплачувати згідно з Положеннями про надання працівникам Придніпровської залізниці матеріальної допомоги на оздоровлення під час щорічної відпустки за письмовою заявою матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 40 відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги (а.с.14).

У подальшому спільною постановою Первинної профспілкової організації ВСП «Криворізька дистанція електропостачання» та ДП «Придніпровська залізниця» та адміністрації «Криворізької дистанції електропостачання» від 31 березня 2017 року №П-23/1 було визначено застосовувати з 01 квітня 2017 року у діючому Колективному договорі СП «Криворізька дистанція електропостачання» замість величини «мінімальна заробітна плата» розрахункову величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» (а.с.60).

На підставі зазначеної спільної постанови Первинної профспілкової організації ВСП «Криворізька дистанція електропостачання» та ДП «Придніпровська залізниця» та адміністрації «Криворізької дистанції електропостачання» від 16 червня 2021 року №П-2 пункт 3.1.13 було викладено у новій редакції, а саме «при наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини (у випадках поділу відпустки на частини), незалежно від періоду її надання, виплачувати один раз на рік згідно з положенням, за письмовою заявою працівника, матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 50 відсотків тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник, встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного року» (а.с.61).

При цьому пунктом 1.4. Колективного договору визначено, що зміни та доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін та затверджуються на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету депо.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», тобто на момент прийняття спільної постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. №Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 гривень.

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2017 року був встановлений на рівні 1600 гривень, з 01 травня 2017 року - 1684 гривні, з 01 грудня 2017 року 1762 гривні, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2000 гривень, 2105 гривень, 2202 гривень 50 копійок відповідно, а мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 гривень.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2018 року був встановлений на рівні 762 гривні, з 01 липня 2018 року - 1841 гривня, з 01 грудня 2018 року 1921 гривня, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2202 гривень 50 копійок, 2301 гривня 25 копійок та 2401 гривня 25 копійок відповідно, мінімальна ж заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3723 гривні.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2019 року був встановлений на рівні 1921 гривні, з 01 липня 2019 року - 2007 гривень, з 01 грудня 2102 гривні, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2401 гривень 25 копійок, 2508 гривень75 копійок та 2627 гривень 50 копійок відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4173 гривні.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2020 року був встановлений на рівні 2102 гривні, з 01 липня 2020 року - 2197 гривень, з 01 грудня 2020 року 2270 гривень, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2627 гривень 50 копійок, 2746 гривень 25 копійок та 2837 гривень 50 копійок відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2020 року була встановлена на рівні 4723 гривні, з 01 вересня 2020 року - 5000 гривень.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2021 року був встановлений на рівні 2270 гривень, з 01 липня 2021 року - 2379 гривень, з 01 грудня 2021 року 2481 гривня, тому два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлених законом, становив 4540 гривень, 4758 гривень та 4962 гривні відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2021 року була встановлена на рівні 6000 гривень, з 01 грудня 2021 року 6500 гривень.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно враховано положення статті 9 КЗпп України, згідно з якою умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними, та констатовано, що вказана правова норма не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством, адже вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними.

Судом встановлено, що належних та допустимих доказів того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що прийняття Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» не створює юридичних наслідків щодо застосування п.3.1.16. Колективного договору Придніпровської залізниці 2007-2015, який є чинним станом на час розгляду справи, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається у цьому випадку Колективним договором, п.3.1.16 якого визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40 відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги, а прийнята за вказівкою 29 березня 2017 року №Ц/6-25/713-17 за підписами голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Ж.Марчека та голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України В. Бубняка 31 березня 2017 року спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придністровської залізниці Букреєва О.В. за №П-4-5г від 31 березня 2017 року про застосовування з 01 квітня 2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягає застосуванню при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. Дійсно, із зазначених вище підстав, застосуванню не підлягає і спільна постанова керівництва структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» РФ «Придністорвської залізниці» та первинною профспілковою організацією ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» №ВЧДЕ-2/821 від 15 червня 2021 року, якою було внесено зміни до п. 3.1.16. Розділу 3.

При обчисленні суми, яка підлягає стягненню суд першої інстанції правильно виходив з розмірів мінімальної заробітної плати за 2017-2021 рік, встановлених законом, фактично сплачених позивачу сум заборгованості, та правильно визначив суму у розмірі 8447 грн, яка складається з 1600 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2017 рік; 1520 гривень 50 копійок недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2018 рік; 1771 гривні недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2019 рік; 2095 гривень 50 копійок недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2020 рік; 3162 гривні 50 копійок недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2021 рік.

Щодо строків позовної давності апеляційний суд зазначає про таке.

За змістом ст.2 Закону України «Про оплату праці» до складу заробітної плати, крім основної та додаткової, входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Матеріальна допомога на оздоровлення, що надається до щорічної відпустки, є систематичною матеріальною допомогою. Це визначає пункт 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Госкомстату від 13.01.2004 №5. Таку допомогу виплачують робітникам певних категорій: на оздоровлення; через екологічний стан регіону. Матеріальна допомога на оздоровлення належить до заохочувальних та компенсаційних виплат, що належать до фонду оплати праці.

Аналіз наведених положень законодавства дає суду підстави дійти висновку про те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плати, а отже до позовних вимог щодо спірних правовідносин не застосовуються скорочені строки позовної давності, встановлені нормами ст.233 КЗпп України у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпп, у редакції, яка була чинною до 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпп України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд першої інстанції правильно вважав, що зміни, внесені до ст.233 КЗпп України стосовно строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів, які почали діяти з 19 липня 2022 року, не мають зворотної дії та не регулюють право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати у цій справі.

Отже, строки звернення позивача до суду за вирішенням трудового спору не було пропущено, оскільки з вимогою про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення за період 2017-2021 роки він мав право звернутися до суду без обмеження будь-яким строком.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко