Справа №295/7319/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шмат Руслан Петрович, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шмат Р.П., звернулася до суду із указаним позовом, в якому просить зняти арешт із належного їй майна, накладений 11.08.2015 року в рамках виконавчого провадження №39516314 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, стягувачем у якому вказано АТ «Міжнародний резервний банк». Крім цього, позивач просить внести відповідні зміни щодо статусу ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі боржників.

Із наявної у матеріалах справи відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.05.2025 року слідує, що у відділі перебувало виконавче провадження №39516314 з примусового виконання виконавчого листа №1-87/2012 від 30.07.2013 року, виданого Богунським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк Росії» 4 892 710,00 грн. Боржником у вказаному виконавчому провадженні зазначена ОСОБА_4 .

У свою чергу, за змістом позову, ОСОБА_1 була засуджена вироком Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2013 року в справі №1-87/12 за ч.5 ст.191, ч. 1 ст.366 КК України із застосуванням випробувального строку. Також з неї (разом з іншим засудженим) солідарно було стягнуто на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» 4 892 710грн.

Наведені у попередніх двох абзацах обставини вказують на те, що справа №1-87/12 розглядалась у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню відповідно до вказаного Закону підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Отже, при виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Проте положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб щодо виконання судового рішення у кримінальному провадженні.

Водночас, згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених положень чинного законодавства у сукупності з обставинами цієї справи вказують на те, що спір з приводу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого судом у кримінальній справі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки КПК України не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц (провадження № 14-431цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 824/297/18-а (провадження № 11-1479апп18) та від 29 травня 2019 року у справі № 760/14437/18 (провадження № 14-224цс19).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, зазначені обставини вказують на наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя роз`яснює Кіланава О.Б., що розгляд справи за пред`явленими нею вимогами віднесено до юрисдикції Житомирського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шмат Руслан Петрович, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов