РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2032/25

провадження у справі № 2/0285/1184/25

16 червня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Васильчук Л. Й.,

за участі секретаря судового засідання Букши О. В.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» в інтересах якого діє представник позивача Сторожишина Олександра Олегівна

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача через систему «Електронний суд» 15.04.2025 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - Товариство) заборгованість за договором №33663-04/2023 від 20.04.2023 (далі Кредитний договір) у розмірі 27615 грн, а також понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладено договір №33663-04/2023 від 20.04.2023, шляхом його підписання у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн. на 25 днів, з базовою процентною ставкою 2,5% на день. 03.07.2023 було укладено договір факторингу №3072023 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги за Кредитним договором. 29.11.2023 було укладено договір факторингу №01.02-79/23 відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна (нині ТОВ «Свеа Фінанс») права вимоги за Кредитним договором. Зазначає, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Кредитним договором становить 27615 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн.; заборгованість по відсотках 20615 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Ухвалою від 01.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідачка не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №33663-04/2023, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 7000 грн. строком на 25 днів, тобто до 14.05.2023 зі сплатою 2,5% на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W8126.

Відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтверджено перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 20.04.2023 на суму 7000 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 226231867.

Відповідно до Заявки від 18.05.2023 на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Кредитного договору. Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 27.05.2023. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 12065 грн. Пунктом 4 угоди встановлено, що всі інші положення договору залишаються без змін. Додаткова угода підписана електронним підписом W0450.

03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» відступив ТОВ «Стар Файненс Груп» право вимоги до відповідача за договором №33663-04/2023. та відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, сума заборгованості відповідача складає 18165 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 7000 грн.; сума заборгованості за відсотками 11165 грн.

29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-79/23, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» належне йому право вимоги до відповідача за договором №33663-04/2023 та відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023, сума заборгованості відповідача складає 27615 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 7000 грн.; сума прострочених процентів 20615 грн.

Рішенням ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024, змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із дослідженого судом Кредитного договору та Додаткової угоди встановлено, що вони укладені в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_1 своєчасно не повернула кредит, тобто порушила свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 7000 грн. слід задовольнити.

Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору.

Як убачається із розрахунку заборгованості наданої та сформованої позивачем, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед ТОВ «Свеа Фінанс» за кредитним договором №33663-04/2023 від 20.04.2023 у розмірі 27615 грн., що складається із: 7000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 20615 грн. - заборгованість за відсотками. Період за який нарахована заборгованість із 20.04.2023 по 18.03.2025.

Як слідує з Кредитного договору, кредит надано в розмірі 7000 грн. на 25 днів до 14.05.2023; процентна ставка 2,5% в день.

Відповідно до Додаткової угоди до Кредитного договору сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 27.05.2023. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 12065 грн. Пунктом 4 угоди встановлено, що всі інші положення договору залишаються без змін.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 25 днів. Враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,5% на день, загальний розмір відсотків становить 4375 грн. (7000 x 0,025 х 25).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 11375 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн, заборгованість за нарахованими процентами 4375 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Свеа Фінанс» витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (41.19%), що становить 997,79 грн.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (, бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03124) заборгованість за договором №33663-04/2023 від 20.04.2023 у розмірі 11375 грн. (одинадцять тисяч триста сімдесят п`ять гривень), судовий збір в розмірі 997,79 грн. (дев`ятсот дев`яносто сім гривень 79 коп).

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуючий суддя Л. Й. Васильчук