Справа №522/8557/25
Провадження №2/522/5279/25
УХВАЛА

18 червня 2025 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про надання подружжю строку на примирення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 17.04.2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Матеріали позову отримано суддею 18.04.2025 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №1305386 від 18.04.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 13.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №1305369 від 18.04.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 26.10.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 23.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 26.05.2025 року.

12.05.2025 року ОСОБА_1 через систему Електронний суд надав відзив на позовну заяву, в якому просив надати сторонам час на примирення строком на шість місяців.

В обґрунтування відзиву зазначено, що, по-перше, позивачка стверджує, що у сторін немає неповнолітніх дітей, тим самим ігнорує потреби спільного сина, якій досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , на даний час готується до вступу до ВНЗ, та для якого звістка про розлучення шлюбу батьків несе в собі невизначеність і страх перед майбутнім, знижує почуття безпеки. По-друге, він усвідомлює добровільність шлюбних засад, не ігнорує прохання позивачки про розірвання шлюбу через орган РАЦС, але заперечує цьому, спостерігаючи послідовне погіршення психічної поведінки позивачки та необхідність його допомоги. Втретє, він заперечує проти ствердження позивачки щодо почастішання непорозумінь і суперечок між сторонами після початку повномасштабного вторгнення росії на Україну. Крім того, він вважає за необхідне зазначити на тому, що позивачка певний час приймала участь у волонтерській організації, що надає допомогу жертвам, постраждалим від наслідків повномасштабного російського вторгнення в Україну. З цієї ж причини у неї також різко змінився психо-емоційний стан, виникли тривожність, фобії та інші психічні розлади. Це особливо проявляється на зміні її відношення як до нього, так і до рідного сина, який до вказаної повномасштабної війни був дуже прив`язаний до матері, та в них були теплі сімейні відносини.

26.05.2025 року ОСОБА_2 надала суду відповідь на відзив, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 , та не надавати додаткового часу на примирення.

У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи призначений на 26.05.2025 року було відкладено на 18.06.2025 року.

У судовому засіданні 18.06.2025 року була присутня ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримала, зазначивши, що стосунки не покращилися на сьогоднішній день, живуть в окремих кімнатах, стосунки не підтримують з лютого 2025 року, а тому не бачить сенсу продовжувати спільне життя, оскільки це суперечить її духовним та соціальним інтересам. Крім того, була спроба фізичного насилля, здійснюється психічний та моральний тиск це суперечить її свободі та гідності. Відповідач піднімає на неї руку та звинувачує, що вона йому зраджує в тому, чого не має на справді. Зазначила, що у неї з відповідачем є спільна дитина син ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов не визнав, зазначивши, що позивачка вводить суд в оману, а у лютому 2025 року він був у відрядженні у м.Кенії, коли повернувся, виявив погіршення її фізичного стану, а тому він може її залишити в такому стані. Зазначив, що все в їх сім`ї було добре, поки позивачка не познайомилися з якимось людьми, які нею керують. Пояснив, що він радився з лікарями, які рекомендують їй лікування, в іншому випадку її стан буде погіршуватися. Декілька разів викликав швидку. Вказав, що у шлюбі з позивачкою вони перебувають вже двадцять років, тому він повинен бути поруч, а тому наполягав на наданні строку на примиренні строком на шість місяців.

ОСОБА_2 пояснила, що ніяких привидів для виклику швидкої не було, зазначила, що їй необхідно було розібратися у самій собі, а зараз вона зрозуміла, що вона вже не може, а тому не бачить підстав для примирення. Вона влаштувалася на роботу, у неї все добре та вона не потребує лікування. У неї не має ніякого діагнозу, відповідач шукає приводи її утримати, але за три місяці стосунки не покращилися.

ОСОБА_1 зазначив, що рік тому у позивачки був психічний зрив та її куратор підтвердила, що це є хвороба. Він наполягав на проходженні медичного обстеження, оскільки йому це не байдуже, тому наполягав на примиренні, для того, щоб їй допомогти.

Суд, розглянувши матеріали справи, клопотання відповідача щодо надання строку на примирення, приходить до наступного.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18.

Згідно ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя, не є правовою підставою для надання строку для примирення. Зважаючи на те, що сторони до звернення з даним позовом до суду вже намагалися вирішити питання про примирення між собою, про що у судовому засіданні зазначалося позивачкою, а також з огляду на те, що позивачка категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання часу для примирення сторін, оскільки таке суперечитиме інтересам позивачки та моральним засадам.

Варто зауважити, що відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, отже за відсутності такої згоди збереження шлюбних стосунків є неможливим.

Тому суд відмовляє у клопотанні відповідача ОСОБА_1 про надання подружжю строку на примирення.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 23.06.2025 року.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 49, ч.7 ст.240, ст.251, 258-260, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні ОСОБА_1 про надання подружжю строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 23.06.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.