Справа № 212/6102/25
У Х В А Л А

04 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Колочко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2025 року, засобами поштового зв`язку, заявник ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з заявою про видачу судового наказу, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви (20.05.2023) до досягнення дитиною повноліття.

03 червня 2025 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_2 - адвокат Деменкова Є.С. подала до суду заяву в якій просила відмовити у видачі судового наказу з огляду на те, що ОСОБА_2 30 квітня 2025 року звернувся до свого роботодавця із письмовою заявою для утримання з його доходів на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 25% на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому ОСОБА_1 надала останньому свої банківські реквізити для зарахування аліментів, і з 01.05.2025 із заробітної плати ОСОБА_2 здійснюється утримання аліментів на користь ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_3 , на підтвердження чого надала звіт про здійснення відрахування та виплати від 03.06.2025, платіжну інструкцію №7071 від 30.05.2025. Зазначила, що ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання дочки, та самостійно надала ОСОБА_2 свої банківські реквізити для їх зарахування, проте суд про це не сповістила.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено наступне: наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно положень ст. 181 СК України при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначено, що заявник та боржник перебувають у зареєстрованому шлюбі, боржник не надає грошові кошти на утримання дитини.

На підтвердження вимог заявника і обставин, на яких вони ґрунтуються заявником надано докази, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, зокрема, копії: свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, паспорту заявника, довідок від 07.09.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2025 про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

На підтвердження поданих представником ОСОБА_2 - адвокатом Деменковою Є.С. заперечень надано звіт про здійснення відрахування та виплати Представництва Хало Траст в Україні за вих. №915 від 03.06.2025, в якому зазначено, що за заявою ОСОБА_2 від 30.04.2025 з заробітної плати останнього у травні 2025 року утримано 25% у сумі 12271,50 гривень, копію платіжної інструкції №7071 від 30.05.2025 згідно якої на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 перераховано 12271,50 гривень, як утримання аліментів з заробітної плати ОСОБА_2 , згідно заяви від 30.04.2025.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір в частині утримання дочки ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дочки заявником, в обґрунтування вимог заяви не долучено належних доказів, що підтверджують факт перебування дочки на самостійному утриманні заявника, та будь-яких доказів того, що боржник ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема не надає матеріальної допомоги на утримання дочки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не надала до суду доказів того, що дитина ОСОБА_3 знаходиться на її утримані, при цьому боржником надано докази сплати аліментів у добровільному порядку, а отже із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, тому у видачі судового наказу ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 160-161, 163, 165, 166, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, а заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 04 червня 2025 року.

Суддя О. В. Колочко