Справа № 161/3194/25 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/639/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськайонного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

ПозивачОСОБА_1 звернулася в лютому 2025 року в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення аліментів. Позов обґрунтований тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 вересня 2007 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2011 року розірвано. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року (справа № 161/9702/18) змінено розмір аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 по 1500 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що на утриманні відповідача є діти від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що зміна сімейного стану відповідача не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати дочку ОСОБА_6 . Батьки не можуть компенсувати зменшення фактичного розміру аліментів, виходячи зі зростання цін та інших витрат, за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вважає, що ОСОБА_2 , який офіційно не працює, насправді приховує свої доходи, адже є чоловіком працездатного віку, не має проблем зі здоров`ям. Вона наразі не може працювати, оскільки є багатодітною матір`ю та доглядає дворічну дитину. Дочка ОСОБА_6 навчається в Луцькому базовому фаховому медичному коледжі, вартість навчання в якому за рік становить 28 500 грн, а відтак потребує більшого догляду та матеріальних коштів. На підставі наведеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року та стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3200 грн щомісячно, ураховуючи індекс інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року в цій справі в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Заперечує твердження представника відповідача про те, що в зв`язку із переїздом в м. Любомль його матеріальне становище погіршилося, оскільки відповідач не надав будь-яких доказів того, що до моменту переїзду в м. Любомль, де він прописаний і має житло, працював офіційно і був зареєстрований як безробітний, втратив роботу і джерело доходів, а також що він є внутрішньо переміщеною особою. З 2011 року і до сьогодні він утримує себе, дружину та двох неповнолітніх дітей, тому вважає, що відповідач приховує джерела свого доходу. Матір його молодшої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не знаходиться в декретній відпустці та має змогу працевлаштуватися. Вона (позивач) виховує трирічну дитину і є багатодітною матір`ю. Припускає, що проживаючи безпосередньо біля кордону з Республікою Польща, відповідач може мати закордоном тимчасові заробітки. На даний час дитина сторін навчається у Луцькому базовому фаховому коледжі на денній формі навчання оплатно (вартість навчання 28 500 грн в рік), у зв`язку із цим її потреби збільшуються. Просить врахувати, що майнові інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 квітня 2024 року в цій справі, ухвалити нове рішення про збільшення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначив, що вважає рішення суду першої інстанцїі обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для висновку про їх обґрунтованість, а стосуються переоцінки доказів. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм частини шостої статті 19, частини першої статті 369 ЦПК України.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення її без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що матеріальний стан платника аліментів покращився, тому підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2007 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2011 року розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2011 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

14 березня 2017 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/159/17 змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на аліменти у розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2018 року змінено розмір аліментів на 1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 у розмірі 4500 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Вказаною постановою апеляційного суду в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 174, частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування у позовній заяві, а в силу вимог частини другої статті 83 ЦПК України позивач подає докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, відповідно до вимог статті 12, 76, 77, 81 ЦПК України, не надала суду доказів погіршення свого матеріального стану, як і доказів значного покращення матеріального стану відповідача, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав у рішенні, що позивач не надала суду інформації про доходи відповідача, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Факт перебування позивача ОСОБА_1 у відпустці по догляду а дитиною ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення нею трирічного віку та наявність у неї статусу багатодітної матері, як про це стверджує позивач у позовній заяві, не підтверджує обставин погіршення її матеріального стану і не є самостійною підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки обов`язок утримання дітей покладено не лише на матір дітей, але й на батька (батьків). Перекладення такого обов`язку на одного із батьків є порушенням справедливого балансу участі обох батьків в утриманні дитини (дітей).

У спорі про збільшення розміру аліментів, згідно вимог статті 192 СК України, підлягає доведенню саме позивачем зміна сімейного та матеріального стану платника аліментів у кращу сторону, що дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Однак, як встановлено з матеріалів справи та стверджує сама позивач, відповідач утримує ще двох дітей, народжених в іншому шлюбі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач не надала доказів того, що відповідач працевлаштувався, отримує дохід. Із клопотаннями про витребування доказів, які вона самостійно позбавлена можливості подати, до судів першої та/або апеляційної інстанції не зверталася.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надала належних доказів покращення матеріального стану відповідача після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

У постанові Верховного Суду в справі № 761/43598/21 від 10 квітня 2024 року зазначено, що «..аліменти, стягнуті на користь одного з батьків на утримання дитини, є відшкодуванням звичайних витрат спрямованих на забезпечення потреб та інтересів дитини для її повноцінного розвитку. Оплата ж навчання в приватних навчальних закладах не є звичайними витратами, що охоплюються поняттям аліментів. За доведеності особливих обставин оплата навчання дитини в таких закладах може бути підставою для стягнення додаткових витрат».

Колегія суддів вважає, що навчання дитини на платній формі (за кошти фізичних та юридичних осіб) у коледжі не охоплюється поняттям «аліменти», оскільки вважається додатковими витратами, які у виняткових випадках можуть вважатись обов`язковими. Таким чином збільшувати розміру аліментів у зв`язку із навчанням дитини на платній формі навчання у коледжі немає підстав.

Доводи апеляційної скарги про зміну матеріального стану відповідача в кращу сторону не знайшли свого підтвердження.

Правові підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськайонного суду Волинської області від 10 квітня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді