БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-1463/11
провадження № 4-с/361/44/24
УХВАЛА

13 травня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Іванової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Наталії Олегівни, заінтересована особа Акціонерне товариство «Сенс Банк»,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення (постанови) приватного виконавця. В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2011 у цивільній справі № 2-1463/2011 задоволено позов ПАТ «УніКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 4 924 667,73 грн. та судових витрат у сумі 1 820 грн. 06.10.2011 судом видано виконавчий лист на підставі вищевказаного рішення суду у справі № 2-1463/2011.

03.06.2014 прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав законної сили 07.06.2014.

У 2014 році, тобто з пропуском встановленого п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строку, стягувач вперше звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у місті Києві із заявою про примусове виконання заочного рішення суду у справі № 2-1463/2011. 30 грудня 2014 року постановою головного державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу ПАТ «УніКредит Банк» на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

02 грудня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «УніКредит Банк» уклали Договір приєднання № 4/12/2013. ОСОБА_1 вважає, що на момент передання від ПАТ «УніКредит Банк» до ПАТ «Укрсоцбанк» всього майна, майнових прав та обов`язків, активів та капіталу, заборгованість останнього за Договором про іпотечний кредит від 28.07.2008 та Іпотечним договором від 28.07.2008 не могла бути передана ПАТ «УніКредит Банк» та відповідно прийнята ПАТ «Укрсоцбанк» унаслідок дії заборони, передбаченої п. п. 3 п. 1 Закону № 1304-VII. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» не набуло жодних прав за вищевказаними договорами. Надалі, у 2015 році ПАТ «УніКредит Банк» повторно звернулося із заявою про примусове виконання рішення суду від 17.06.2011. Проте, 10.04.2015 стягувачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2015 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 2-1463/2011. У 2016 році ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до виконавчої служби втретє із заявою про примусове виконання виконавчого листа. 27.09.2016 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (п. 2 ч. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). У 2018 році АТ «Укрсоцбанк» учетверте звернулося із заявою про примусове виконання заочного рішення суду у справі № 2-1463/2011. Однак, 04.07.2018 постановою державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 30.11.2022 АТ «Альфа-Банк» прийняло рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк».

13.04.2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», відповідно до Прикінцевих та перехідних положень якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23.09.2021.

Таким чином, відлік строку пред`явлення виконавчого листа до виконання виконавчого документа розпочався з дня після закінчення відповідної заборони, тобто з 23.09.2021, і мав закінчитися через 3 роки, тобто 23.09.2024.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2024 у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та визнання строку для пред`явлення виконавчого документа таким, що не пропущений, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2024 вищевказану ухвалу суду в частині вимог про заміну сторони виконавчого провадження скасовано, заяву АТ «Сенс Банк» задоволено та замінено стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-1463/2011 від 06.10.2011 з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк».

02 жовтня 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О., яка винесла постанову від 02 жовтня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № 76195465. Цього ж дня приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що постанова приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Уманець Н.О. від 02.10.2024 про відкриття виконавчого провадження є протиправною, оскільки прийнята з порушенням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, наступні похідні від вищевказаної постанови також є протиправними, ОСОБА_1 просить визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Уманець Н.О. від 02.10.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76195465 та про арешт коштів боржника від 02.10.2024.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від представника заявника адвоката Маляренка С.В. надійшла заява про проведення судового засідання у відсутності скаржника та його представника.

У судовому засіданні представник АТ «Сенс Банк» просив відмовити у задоволенні скарги.

Від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. надійшла заява, в якій остання просила відмовити у задоволенні скарги та просила слухати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-1463/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2011 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «УніКредит Банк» заборгованість по кредитному договору № МRTG-15 від 28.07.2008 в сумі 4 924 667 гривень 73 копійки та судові витрати в сумі 1820 гривень.

06 жовтня 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у вищевказаній справі, з строком пред`явлення до 28.06.2012, про що свідчить копія виконавчого документа № 2-1463/2011.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2015 року у справі № 2-1463/2011, провадження № 6/361/150/15, заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено стягувача з ПАТ «УніКредит Банк» на ПАТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року у справі № 2-1463/2011, провадження № 6/361/242/24, у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та визнання строку для пред`явлення виконавчого документа таким, що не пропущений, відмовлено.

За змістом зазначеної вище ухвали суду від 27 травня 2024 року, судом встановлено, що строк для пред`явлення виконавчого документа не пропущений, тому останній у даному випадку поновленню не підлягає.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року вищевказану ухвалу суду від 27 травня 2024 року у частині вимог про заміну сторони виконавчого провадження скасовано, заяву АТ «Сенс Банк» задоволено та замінено стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-1463/2011 від 06.10.2011 з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк».

У частині вимог про визнання строку для пред`явлення виконавчого документа таким, що не пропущений, ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року не оскаржувалася.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Наталії Олегівни від 02 жовтня 2024 року відкрито виконавче провадження № 76195465 на підставі заяви АТ «Сенс Банк» про примусове виконання виконавчого листа № 2-1463/2011, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 06.10.2011.

Крім того, 02 жовтня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. прийнято постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі судом виконавчого листа у розглядуваній справі та його пред`явлення до виконання були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

У частині першій статті 12 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Так, судом встановлено, що виконавчий документ, виданий у справі № 2-1463/2011 Броварським міськрайонним судом Київської області, повернуто стягувачу постановою головного державного виконавця від 30.12.2014 на підставі ч. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», 10.04.2015 відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», 27.09.2016 повернуто на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», 04.07.2018 повернуто на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).

Отже, за загальним правилом, після повернення виконавчого документа стягувачу постановою державного виконавця він мав бути пред`явлений до виконання.

На період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду від 17.06.2011 не підлягало зверненню до виконання.

При цьому, Закон № 1381-ІХ від 13.04.2021 набрав законної сили 23.04.2021, отже, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність з 23.09.2021, тому виконавчий лист міг бути пред`явлений до 23.09.2024.

Крім того, 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 102, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені Законом № 1404-VIII строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Воєнний стан запроваджений в Україні 24 лютого 2024 року наразі не припинено та не скасовано.

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 76195465, 02 жовтня 2024 року АТ «Сенс Банк» пред`явив до примусового виконання виконавчий лист № 2-1463/11, відкрито виконавче провадження та вчиняються дії щодо виконання рішення суду.

Враховуючи зміст «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження про те, що строки пред`явлення виконавчих листів до виконання на період воєнного стану в Україні перериваються, суд дійшов висновку, що приватний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження діяла у межах чинного законодавства, з дотриманням строків, передбачених законом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, так як в діях приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. при виконанні вищевказаного виконавчого провадження ознак неправомірності не вбачається, виконавцем вчинені всі можливі дії, передбачені законом, для виконання виконавчого документу, оспорювані постанови винесені відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Наталії Олегівни, заінтересована особа Акціонерне товариство «Сенс Банк» відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН