Провадження № 2/686/937/25
23 квітня 2025 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,
секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Чорноострівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
В червні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Чорноострівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказали, що відповідач є батьком позивачок, був одружений із матір`ю позивачок. Шлюб між батьками позивачок розірваний в 2008 році, після розірвання шлюбу, батько проживав окремо, рідко спілкувався з позивачками, не піклувався інтересами дітей та не займався їх вихованням, тому достатньо підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочок: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні покладається на розсуд суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
За таких обставин, суд із письмової згоди позивачів ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі. встановив наступні обставин справи та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком та матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 відповідно.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвали шлюб 23.05.2008, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 .
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчаються з 01.09.2022 в Чорноострівському професійному аграрному ліцеї, за період навчання батько не цікавився їх навчанням, навчальний заклад не відвідував, про що видані довідки №957 та №958 від 20.03.2024.
З 25.11.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають в гуртожитку Чорноострівського професійного аграрного ліцею за адресою АДРЕСА_1 , батько за період проживання не цікавився житлово-побутовими умовами доньок, про що видано довідки №959 та №960 від 20.03.2024.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які на час звернення до суду із вказаним позовом досягли чотирнадцяти років, вказали, що батько не цікавиться їх життям, не бере участі у вихованні, не виконує батьківських обов`язків відносно позивачів, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньок.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Ухвалою суду від 08.08.2024 зобов`язано орган опіки та піклування виконком Первозваніської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області надати висновок щодо розв`язання спору.
Згідно листа Первозваніської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 14.11.2024 № 01-32/3279, орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність розгляду питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , у зв`язку із досягнення позивачками повноліття.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29.01.2024 справа № 185/9339/21 дійшов висновку, що якщо право на позов існувало на момент звернення до суду, то спір має бути розглянутий по суті, й подальші описані зміни у спірних відносинах не можуть впливати на правовий результат вирішення спору по суті судом. Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття.
На час звернення до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягли повноліття, а отже мають легітимні сподівання та всі підстави розраховувати на вирішення спору по суті.
Щодо відсутності висновку органу опіки та піклування для розв`язання спору.
Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень.
Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач в повному обсязі ухилявся та ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовку до самостійного життя.
Крім цього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.03.2024 подав заяви про вільну та безумовну згоду на відмову від батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які посвідчені приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Мамченко А.А., зареєстр. в реєстрі за №№ 312, 313.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 147/277/24 від 19.02.2025 зробив висновок про те, що згода батька на позбавлення його батьківських прав і свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав.
Зважаючи на зазначене, враховуючи, що відповідач маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своїх дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я дітей, відповідача, матеріальний стан, а також наявність утриманців.
В зв`язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_3 аліменти в розмірі по 1/6 частки всіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. по 1211,20 грн. кожній.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 193 СК України, ст.51 Конституції України, ст.32 ЦК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -
Позов задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти, в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно).
Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти, в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно).
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1211,20грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , прож. АДРЕСА_3 .
Дата складення повного рішення суду 28.04.2025.
Суддя: