П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Київ

Справа № 369/6482/24

Провадження № 22-ц/824/7310/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Кириченко Віталій Юрійович

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплат, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку із порушенням строків їх виплати, згідно якої позивач просить суд: -стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_3 17 763,10 грн. компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду у Київській області. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року (справа №320/7111/19) задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_3 з 71% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_3 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 71% суми грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_3 за рахунок виплати з 01 січня 2018 року 50% суми підвищення пенсії, з 01 січня 2019 року 75% суми підвищення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

У зв`язку із викладеним позивач просить суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі за позовом, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 , про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплат задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів (пенсійних витрат) у зв`язку із порушенням строків їх виплат у розмірі 17 763,10 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят три гривні 10 копійок) та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 (тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що тривале не нарахування пенсії позивачу за минулі періоди сталося з вини відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, а тому позивач має право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задавлені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу Стрижеус А.М.

Листом Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року матеріали справи № 369/6482/24 витребувано з Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплат.

Відповідно до супровідного листа матеріали справи № 369/6482/24 надійшли до Київського апеляційного суду 10 лютого 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу сторона позивача не скористалася.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як убачається з позовної заяви, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 (справа № 320/7111/19) задоволено його адміністративний позов та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 71% суми грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, а також здійснити виплату пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Як убачається з долученого до матеріалів справи розрахунку компенсації ОСОБА_3 загальна сума заборгованості за період з січня 2018 по травень 2020 становить 30 152,75 гривень, сума компенсації - 17 763,10 гривень, доказів зворотного відповідачем не надано.

При цьому, сума заборгованості виплачена позивачу, а сума компенсації ні.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 просив виплатити йому компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, посилаючись на те, що відповідач виконав рішення судів щодо нарахування та виплати йому пенсійних виплат, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифи на послуги, що привело до втрати ним частини грошових доходів, а тому він має право на їх компенсацію.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, неотримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року.

Стаття перша Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 року (далі - Порядок №159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Пунктом 3 Порядку № 159 унормовано, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічного правового висновку дійшла колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 07 листопада 2012 року у справі №6-131цс12.

Аналогічна правова позиція підтримана у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі №522/9778/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі №300/544/19, від 15 жовтня 2020 року у справі №40/11882/19 та від 29 жовтня 2020 року у справі №840/3175/18.

Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, що вбачається з положень ст. ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та положень Порядку №159, які дають підстави вважати, що нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року по справі №521/940/17.

Відповідно до ст.ст.3,4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином, на підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядку №159, відповідно до яких основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, беручи до уваги доведеність факту невиплати позивачу пенсії у належному розмірі протягом майже п`яти років, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення на користь позивача з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Така пенсія є щомісячною грошовою виплатою та не має разового характеру.

Доводи апеляційної скарги про те, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею другою Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та що компенсації підлягають лише нараховані, але не виплачені грошові доходи, які не мають разового характеру, а у даному випадку нараховані згідно рішення суду будуть виплачені позивачу одноразово тому не підлягають компенсації, не заслуговують на увагу адже заборгованість по виплаті пенсії позивачу виникла у зв`язку з неправильним нарахуванням пенсійного забезпечення (що встановлено рішенням Київського окружного адміністративного суду), яке має виплачуватись щомісячно та не має разового характеру.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 року без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Оскільки Київський апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 рокубез змін, розподіл судових витрат у зв`язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна