Справа № 199/850/25
(2/199/2127/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Богун О.О.,

при секретареві Дубовик А.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №4218199 від 15.12.2023 року у розмірі 97 750,00 грн. посилаючись на те, що 15.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем був укладений договір №4218199 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу був наданий кредит на суму 10000,00 грн. на строк 350 днів.

Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало, зарахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак свої зобов`язання за договором №4218199 про надання споживчого кредиту від 15.12.2023 року ОСОБА_1 не виконав.

Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно укладеного Договору факторингу № 26/07/24 від 26.07.2024 року, право вимоги за кредитним договором №4218199 від 15.12.2023 перейшло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Українські фінансові операції».

Відповідач порушила умови договору, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 97 750,00грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 56 250,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 31 500,00 грн. нарахованих відсотків ТОВ «Українські фінансові операції».

У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача 97 750,00 грн. заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою від 24 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 травня 2025 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення.

В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України. Не скористався правом надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4218199 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим індикатором 12685. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 10 000,00 грн., строк кредитування 350 днів.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4218199 від 15.12.2023 року, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 66250,00 грн., що складається з: 10 000,00 грн. - заборгованості за кредитним договором; 56250,00 грн. - заборгованість за відсотками.

26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до умов п 1.1 Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року за цим договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступити фактору Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4218199 строк кредиту 350 днів з 15.12.2023 року по 29.11.2024 року.

Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, строк дії договору № 4218199 від 15.12.2023 року закінчився.

В межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 по 29.11.2024 (126 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 31 500,00 грн. (10 000,00 грн.*2,00% = 250 грн.*126 календарні дні = 31 500,00 грн.).

У даному випадку проценти нараховані у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4218199 від 15.12.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих відсотків за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача в сумі 87750 грн.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 та частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або Фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від Фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи неналежне виконання умов договору та не повернення грошових коштів, суд приходить до висновку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за кредитним договором №4218199 від 15.12.2023 року в сумі 87 750,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 56 250,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором; 31 500,00 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».

З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню.

Крім того, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.134ЦПК Україниразом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги укладеного між адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем та ТОВ «Українські Фінансові Операції» №01/08/2024-А від 01.08.2024, копію акта виконаних робіт на суму 10 000 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження №14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

При цьому суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на корить ТОВ «Українські Фінансові Операції» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 4000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову позивачем згідно з платіжним дорученням сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 516, 525, 526, 549, 612, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 -83, 89, 133, 141, 259, 263, 264-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованість за кредитним договором №4218199 від 15.12.2023 року в сумі 97 750,00 грн. (дев`яносто сім тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції`судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (, місце знаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2)

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 )

Суддя О.О.Богун

15.05.2025