Справа № 301/739/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" травня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець (мати позивача) - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Зарічанської сільської ради, актовий запис № 60.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,1981 га, кадастровий номер :03:004:0245, що розташована в с. Заріччя, урочище «Гровське», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського -виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК 0037322, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №042658 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01907; земельної ділянки площею 0,4986 га, кадастровий номер :03:005:0245, що розташована в с. Заріччя, урочище «Верхнє поле», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК №0037322, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021224 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01906; земельної ділянки площею 0,1981 га, кадастровий номер :03:004:0244, що розташована в с. Заріччя, урочище «Гровське», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК 0033735, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №042657 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01905; земельної ділянки площею 0,4986 га, кадастровий номер :03:005:0244, що розташована в с. Заріччя, урочище «Верхнє поле», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК №0033735, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021223 від 01.06.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01292.

Як стверджує позивач, спадкодавець ОСОБА_5 при житті розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що спадщину за померлою матір`ю прийняла, так як на день її смерті проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем за адресою : АДРЕСА_1 . Вищенаведене стверджується довідкою Зарічанської сільської ради №71/1039 від 26.02.2025 року. Окрім позивача спадкоємцем є її батько - відповідач ОСОБА_2 , який також був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті та брати - відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 . Ніхто з них, згідно з твердженнями позивача, не претендує на спадкове майно.

При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини на право на земельні ділянки, у видачі свідоцтва ОСОБА_1 було відмовлено, в зв`язку з тим, що на даний час відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В зв`язку з цим, позивач не має можливості як спадкоємець оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. Натомість, подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності, також зазначили, що позовні вимоги визнають, оскільки від спадщини відмовляються.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом під час судового засідання було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець (мати позивача) - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Зарічанської сільської ради, актовий запис № 60. (а.с. 44)

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все її майно, яка складається із земельної ділянки площею 0,1981 га, кадастровий номер :03:004:0245, що розташована в с. Заріччя, урочище «Гровське», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського -виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК 0037322, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №042658 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01907; земельної ділянки площею 0,4986 га, кадастровий номер :03:005:0245, що розташована в с. Заріччя, урочище «Верхнє поле», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК №0037322, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021224 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01906; земельної ділянки площею 0,1981 га, кадастровий номер :03:004:0244, що розташована в с. Заріччя, урочище «Гровське», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК 0033735, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №042657 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01905; земельної ділянки площею 0,4986 га, кадастровий номер :03:005:0244, що розташована в с. Заріччя, урочище «Верхнє поле», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК №0033735, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021223 від 01.06.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01292.(а.с. 45-48)

Також, суд встановив, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала.

Родинний зв`язок між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_5 стверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про одруження позивача за серії НОМЕР_3 та копією паспорта позивача серії НОМЕР_4 . (а.с. 31-32, 41,42)

Стаття 1261 ЦПК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно довідкою Зарічанської сільської ради №71/1039 від 26.02.2025 року, на день смерті спадкодавця, разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані спадкоємці першої черги, позивач ОСОБА_1 (донька спадкодавця) та відповідач ОСОБА_2 (чоловік спадкодавця а.с.43).

Відповідачі, ОСОБА_2 (чоловік спадкодавця), ОСОБА_3 (син спадкодавця) та ОСОБА_4 (син спадкодавця), які є спадкоємцями першої черги, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_7 , відмовляються від прийняття спадщини, що зокрема стверджується їхніми письмовими заявами, наданими до суду.

Також, судом було встановлено, що інших осіб, які б претендували на майно після смерті спадкодавця, в тому числі осіб які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні- не має.

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем відкритої спадщини на вищевказане спадкове майно.

При ухваленні рішення, суд також враховує, що при зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, так як відсутній належний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що стверджується письмовою відмовою приватного нотаріуса П.М. Ожеледи, у зв`язку з чим остання змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд бере до уваги те, що відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 позовні вимоги було визнано та не надано до суду жодних заперечень, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача.

Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та логічно пов`язані між собою, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування, право власності на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,1981 га, кадастровий номер :03:004:0245, що розташована в с. Заріччя, урочище «Гровське», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК 0037322, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №042658 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01907; земельної ділянки площею 0,4986 га, кадастровий номер :03:005:0245, що розташована в с. Заріччя, урочище «Верхнє поле», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрації від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК №0037322, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021224 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01906; земельної ділянки площею 0,1981 га, кадастровий номер :03:004:0244, що розташована в с. Заріччя, урочище «Гровське», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрадії від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК 0033735, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №042657 від 21.12.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01905; земельної ділянки площею 0,4986 га, кадастровий номер :03:005:0244, що розташована в с. Заріччя, урочище «Верхнє поле», Іршавського району, Закарпатської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Іршавської райдержадміністрадії від 30.03.2005 р. №82 та сертифікату ЗК №0033735, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №021223 від 01.06.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за №01292.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.05.2025 року.

Суддя: І.А. Даруда