Справа № 527/2620/23
провадження 2/527/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Пугача С.В.,

представника відповідача - Марченка Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 527/2620/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.03.2025, позивач зазначила, що 01 листопада 1980 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 03.09.2018 року було розірвано. Під час розгляду справи про поділ майна подружжя в Кобеляцькому районному суді Полтавської області, їй стало відомо, що ОСОБА_2 під час перебування з нею в шлюбі, без її письмової згоди, здійснив відчуження автомобіля OpelVivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , в той час, коли вони разом не проживали і не спілкувалися. 24.04.2018 року власником цього автомобіля став їхній син ОСОБА_3 , який на той час мав свою сім`ю, а саме дружину та двох дітей, тому це відчуження автомобіля відбулося не в інтересах їхньої сім`ї. Середня ринкова вартість автомобіля, станом на момент проведення експертизи на 06.09.2022, становить 144811,66 грн. Вартість автомобіля згідно висновку експерта № 146 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи складає 160143,06 грн.

Посилаючись на те, що вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, позивач просила суд визнати, що автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , набутим за час шлюбу, зобов`язати відповідача сплатити на її користь частини вартості автомобіля OpelVivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , що становить 80071,53 грн, стягнути з відповідача судові витрати.

24 листопада 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що під час розгляду його первісного позову про поділ майна подружжя, ОСОБА_1 не скористалася своїм правом подати відзив та зустрічний позов. Позивачу, станом на 04.10.2018 року, на момент набрання рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03.09.2018 року про розірвання шлюбу, було відомо про те, що під час спільного проживання ними було придбано автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , позивачу було відомо, що їх син став власником їхнього автомобіля, так як це рішення вони приймали разом з позивачем по справі ще до припинення ведення спільного господарства та шлюбних відносин, остання особисто прохала його переоформити вказаний автомобіль на їхнього сина, вказане рішення було прийнято ними спільно, відчуження автомобіля відбулося в інтересах сім`ї, оскільки власником спірного майна став їхній син. Він, як батько, не отримував ніяких коштів від сина після оформлення спірного автомобіля, син також не сплачував ніяких коштів позивачу, яка є його матір`ю. Також позивач пропустила без поважних причин строк звернення до суду, оскільки ще при розірванні шлюбу їй було відомо про наявність спірного автомобіля. Строк позовної давності розпочато 04.10.2018 року з моменту набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили та закінчився 04.10.2021, а позовну заяву подано до суду 10.10.2023. Посилаючись на викладене, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

05 грудня 2023 року позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що зі змісту ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 05.10.2020, якою відкрито провадження у справі № 527/1752/20 за позовом ОСОБА_2 їй стало відомо, що ОСОБА_2 не включив до списку майна, яке підлягало розподілу автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 . Оскільки після поділу майна у вказаній справі залишилося не поділене майно, нею було подано позов до суду про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ, в тому числі автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області по справі № 527/2457/21 залишено позов без розгляду в частині позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , про припинення права спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, про стягнення грошової компенсації частини вартості зазначеного автомобіля, визнання права приватної власності ОСОБА_2 на автомобіль. Отже, відповідач не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що вона дізналася про порушення свого права 04.10.2018. Вона не погоджується, що відчуження автомобіля відбулося в інтересах сім`ї, оскільки до 18.01.2018 ніякої домовленості про відчуження спірного автомобіля між нею та відповідачем не було, а 18 січня 2018 року вона переїхала в м. Миргород і не підтримувала відносини з відповідачем. Відповідач продовжує особисто користуватися автомобілем.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому . Позивач пояснила, що з січня 2018 року вона припинила будь яке спілкування з відповідачем

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзив на позов, просив застосувати строки позовної давності.

Третя особа в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що відповідач здійснив переоформлення спірного автомобіля без погодження з позивачем, автомобіль був придбаний за спільні кошти батьків.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 листопада 1980 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 03 вересня 2018 року (а.с.13-15).

Позивач стверджує, що автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 є спільним сумісним майном подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як зазначено в ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав той факт, що автомобіль OpelVivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , є спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Приймаючи до уваги те, що обставина стосовно того, що автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , є спільним сумісним майном подружжя визнається учасниками справи, про що зазначено в заявах по суті справи, а також те, що у суду відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, суд дійшов висновку, що вказана обставина не підлягає доказуванню, а автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 згідно договору, укладеного у СГ № 5744/000723 від 24.04.2018 здійснив відчуження автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 (а.с.20-21).

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив факт відчуження зазначеного автомобіля.

Позивач заперечує факт надання відповідачу згоди на відчуження спірного автомобіля.

Відповідач стверджував, що позивачем така згода була надана в усній формі.

Надаючи оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 65 Сімейного кодексу України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 76 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, нормами ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України встановлено, що згода подружжя на укладення договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації має бути подана письмово.

Отже, у даному випадку факт надання позивачем згоди на відчуження транспортного засобу має підтверджуватися саме письмовою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт дотримання правомірності укладеного договору має бути доведено стороною, яка уклала правочин.

Проте, відповідачем не надано суду доказів, а саме письмової згоди ОСОБА_1 на укладення ОСОБА_2 договору з відчуження автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку, що остання має право на грошовукомпенсацію1/2 частини вартості транспортних засобів.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобілів суд зазначає наступне.

В п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами,

встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з

дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно висновку експерта № 146 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи від 03.12.2024, середня ринкова вартість автомобіля «OpelVivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на день проведення експертизи складала 160143,06 грн (а.с.142-150).

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 80071,53 грн, отже позов в цій частині є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідачем подано до суду клопотання про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Шлюб між позивачем розірвано 03 вересня 2018 року, тобто строк позовної давності за вимогою про поділ майна подружжя мав би сплинути 03 вересня 2021 року, разом з тим, 30.03.2020 року розділ Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, яким зокрема строк передбачений ст. 257 ЦК України було продовжено на строк дії карантину, отже трирічний строк позовної давності було продовжено.

Крім того, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Приймаючи до уваги те, що карантин на всій території України було відмінено 30 червня 2023 року, а перебіг позовної давності, було зупинено на строк дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що позивач звернувшись з позовом до суду 10 жовтня 2023 року про поділ майна подружжя не пропустила строк позовної давності, тому клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Разом з тим, однією з позовних вимог, позивачем заявлено визнати, що автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , набутим за час шлюбу.

Проте, факт того, що автомобіль Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя презюмується відповідно до закону, встановлений у мотивувальній частині рішення суду, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Згідно з ч. 1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1074,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 80071,53 грн (вісімдесят тисяч сімдесят одну гривню 53 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1074,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_4 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_5 ).

Суддя Т. В. Левицька