Справа № 137/761/20
Провадження № 22-ц/801/1260/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
УХВАЛА

22 травня 2025 рокуСправа № 137/761/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В. В.

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Кулизька сільська рада,

особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2020 року , ухвалене під головуванням судді Гопкіна П.В., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за участі заінтересованої особи - Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній співмешканець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі. Вказала, що померлий є батьком двох дітей заявниці: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але в актовому записі про їх народження відомості про батька записані за її прізвищем і громадянством, а ім`я та по батькові батька дітей за вказівкою заявника згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина до майна померлого, а їхні зі спадкодавцем спільні діти є спадкоємцями першої черги. Встановлення даного юридичного факту необхідне заявнику задля того, щоб в інтересах дітей оформити спадкове право після смерті їх батька, а для цього необхідні документи на підтвердження родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2020 року заяву задоволено. Встановлено юридичний факт, що неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідними дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати, а заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду. Зазначає, що він є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 , його не було залучено до участі у розгляді справи. Суд не встановив що у даній справі існує спір про право, який має розглядатись в порядку позовного, а не окремого провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи рішення суду і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у даній справі апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю , виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 помер батько апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори Малаховою Д. С. 08.11.2017 року , після смерті ОСОБА_6 його майно успадкували: донька ОСОБА_7 , син ОСОБА_2 (апелянт) та батько померлого - ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер його інший син - ОСОБА_3 .

У свідоцтвах про народження (а.с. 10-11) батьками неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . У акті обстеження проживання в господарстві по АДРЕСА_1 (а.с. 12) сусіди ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 засвідчують, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2007 р. по 2011 р. дійсно проживав з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 за адресою АДРЕСА_1 . За час їхнього спільного проживання ОСОБА_1 народила двоє дітей: ОСОБА_13 , 2008 р.н. та ОСОБА_14 2010 р.н.

З довідки Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області №168 від 02.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Із вказаного вбачається ,що апелянт ОСОБА_2 є племінником померлого ОСОБА_3 ,а із його апеляційної скарги вбачається ,що він заперечує той факт , що неповнолітні ОСОБА_13 , 2008 р.н. та ОСОБА_14 2010 р.н. є рідними дітьми ОСОБА_3 ,а також вважає, що він повинен був приймати участь у цій справі ,оскільки є спір про право .

Відповідно до 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_3 за життя проживав разом із своїм батьком ОСОБА_8 , а після смерті останнього у квітні 2020 року і до своєї смерті у травні 2020 року проживав одиноко.

Апелянт ОСОБА_2 заявляючи апеляційну скаргу не надав до неї належних, достовірних і достатніх доказів того ( і матеріали справи їх також не містять ),що він на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 і таким чином прийняв спадщину або подав протягом 6 місяців після його смерті заяву нотаріусу про прийняття спадщини .Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України апелянт ОСОБА_2 вважається таким, що спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв.

Згідно з ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Питання визначення кола осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, у контексті аналізу ч.1 ст. 352 ЦПК України перебувало в полі правового дослідження Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) виснувала про те, що коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (ч.3 ст. 352 ЦПК України).

Згідно п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

При цьому суд апеляційної інстанції не повинен формально підходити до вирішення цього питання, а повинен з огляду на предмет та підстави позову, а також встановлені судом першої інстанції обставини справи обґрунтувати, яким чином суд вирішив питання про права та обов`язки такої особи та, у випадку їх підтвердження, визначити її процесуальний статус як учасника справи шляхом прийняття відповідного процесуального рішення (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 вересня 2022 року у справі № 917/244/21).

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ..

З огляду на викладене, посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що судовим рішення у цій справі суд вирішив питання про його права та інтереси, є безпідставними і такими, що виключають розгляд судом його апеляційної скарги та дослідження її доводів щодо законності ухваленого судом рішення .

Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням суду не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта , оскільки він не довів ,що його права в контексті ст. ст. 1269-1272 ЦК України та статті 372 ЦК України порушені, він не є учасником правовідносин щодо спадкування майна померлого ОСОБА_3 і не відноситься до кола осіб, які згідно ст. 352 ЦПК України мають право апеляційного оскарження зазначеного рішенння.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

З огляду на викладене, апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на оскаржуване ним рішення суду , підлягає закриттю.

Керуючись ст. 352, 362, 381 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, про встановлення факту родинних відносин, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. В. Оніщук