ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Суми

Справа №581/614/24

Номер провадження 22-ц/816/625/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 серпня 2024 року в складі судді Сізова Д.В., ухвалене у селищі Липова Долина,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Маківський В.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «СК-АГРО» про стягнення орендної плати, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач є власником земельної ділянки, загальною площею 2,9042 га, з кадастровим номером :01:002:0630, яку успадкував після смерті батька ОСОБА_2 . Із 28 травня 2013 року вказана земельна ділянка перебувала у відповідача в оренді за відповідним договором. 04 грудня 2015 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем додаткову угоду до вказаного договору, якою строк дії договору продовжено до 30 липня 2023 року, а розмір орендної плати встановлено на рівні 6217 грн 54 коп., яка в грошовій формі повинна виплачуватися до 30 грудня кожного року. Зазначає, що обрахунок орендної плати необхідно здійснювати з урахуванням індексу інфляції, навівши відповідні розрахунки. Незважаючи на обов`язковість дотримання сторонами умов договорів, зокрема щодо своєчасної сплати орендної плати, відповідач не сплатив її за 2023 рік.

Посилаючись на вищевикладені обставини, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди землі від 28 травня 2013 року (з урахуванням умов додаткової угоди) за 2023 рік у загальному розмірі 6768 грн 15 коп., з яких: 6533 грн 63 коп. орендної плати, 131 грн 69 коп. інфляційних втрат та 102 грн 83 коп. три відсотки річних.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі від 28 травня 2013 року (з урахуванням умов додаткової угоди) за 2023 рік у загальному розмірі 4004 грн 89 коп., з яких: 3770 грн 37 коп. орендної плати, 131 грн 69 коп. інфляційних втрат та 102 грн 83 коп. три відсотки річних.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 717 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «СК-АГРО», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що учасниками справи визнається факт того, що загальний розмір сплаченої відповідачем орендної плати (без вирахування ПДФО та військового збору) за додатковою угодою від 04 грудня 2015 року становить 77985 грн 12 коп., що на 34462 грн 34 коп. перевищує розмір орендної плати, який мав би отримати орендодавець за умовами додаткової угоди. Вказує, що факт здійснення виплат на користь позивача у вказаних розмірах також визнається та не оскаржується позивачем. Зазначає, що відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки за попередній період була здійснена переплата, а факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за договором підтверджується належними та допустимими доказами.

Вважає, що в оскаржуваному рішенні неправильно обрахована індексація орендної плати.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 листопада 2023 року, зміненим постановою Сумського апеляційного суду Сумської області від 16 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СК-АГРО» про стягнення орендної плати, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних із ТОВ «СК-АГРО» на користь позивача стягнуто заборгованість по орендній платі за 2021-2022 роки, пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних (а.с. 11-18).

Судами встановлено, що 28 травня 2013 року між ТОВ «СК-АГРО» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий № :01:002:0630), площею 2,9042 га, державна реєстрації права оренди за яким відбулася 30 липня 2013 року.

20 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким успадкував право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9042 га (кадастровий № :01:002:0630), що розташована на території Синівської (колишньої Саївської) сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 8).

04 грудня 2015 року між ТОВ «СК-АГРО» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 28 травня 2013 року, відповідно до умов якої у новій редакції викладено пункти 2, 5, 8, 9, 46, доповнено п. 8.1. Вказані зміни в праві оренди відображені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Договором оренди землі передбачено такі умови:

п. 2 - в оренду передано земельну ділянку, площею 2,9042 га (кадастровий № :01:002:0630);

п. 5 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 71114 грн 51 коп.;

п. 8 - договір укладено до 30 липня 2023 року;

п. 9 - орендна плата за земельну ділянку складає 6217 грн 54 коп., що становить 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою. У розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю;

п. 10 - обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації;

п. 11 - орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року;

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 15 серпня 2024 року вбачається, що 30 липня 2013 року за ТОВ «СК-АГРО» зареєстровано право оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим :01:002:0630, 05 січня 2024 року право оренди на вказану земельну ділянку припинено (а.с. 34-36).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виплатив за 2023 рік узгоджений договірний розмір орендної плати, який підлягає стягненню в судовому порядку. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, з відповідача відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Орендна плата за 2023 рік з урахуванням індексів інфляції становить 3770 грн 37 коп.

Саме цей правильно обрахований судом договірний розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції за 2023 рік підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості ефективного договірного способу захисту порушеного права на своєчасне та повне отримання орендної плати за користування належною йому земельною ділянкою, оскільки доказів на підтвердження зворотного відповідач суду не надав.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що зобов`язання відповідача перед позивачем було виконано в повному обсязі, оскільки орендна плата за 2023 рік була сплачена наперед протягом 2016-2022 років, слід зазначити наступне.

Відповідачем не заперечувалося, що у 2023 році орендна плата не перераховувалася.

Норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та положення договорів оренди не містять заборони на сплату орендної плати авансом за наступні роки користування земельною ділянкою. Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що сплачена в більшому розмірі орендна плата є авансовим платежем. Товариством не було обґрунтовано, за який конкретно період використання товариством земельної ділянки в майбутньому були виплачені кошти. Також не доведено і наявності згоди ОСОБА_1 на сплату ТОВ «СК-АГРО» у 2023 році орендної плати за наступні роки користування належною земельною ділянкою, тому колегія судів відхиляє доводи відповідача стосовно дострокового виконання ним своїх зобов`язань та відсутності заборгованості з виплати орендної плати за 2023 рік.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по виплаті орендної плати за 2023 рік на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 16 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов