Справа № 671/445/25
У Х В А Л А
20 травня 2025 року Волочиський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді Ніколової С.В.
при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську у залі суду цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду
17 березня 2025 року до Волочиського районного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме: ухвали Районного суду в місті Нова Суль ІІІ Відділ Сімейних та Нелітніх від 03 березня 2020 року, яка має законну силу та є викональною від 03 березня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 350 злотих щомісячно, які слід платити до 15 числа кожного місяця в руки законного представника ОСОБА_4 з законними відсотками за запізнення у випадку прострочення строку оплати будь-якої суми - до часу правочинного завершення провадження у цій справі, починаючи з 03 березня 2020 року. Просить суд постановити ухвалу про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.
Представник заявниці ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі заявниці, заявлене клопотання підтримує.
Боржник ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що не визнає батьківство щодо дитини та заперечив щодо стягнення з нього аліментів за рішенням іноземного суду у справі ОСОБА_2 до прийняття рішення до встановлення його батьківства.
Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали Районного суду в місті Нова Суль ІІІ Відділ Сімейних та Нелітніх від 03 березня 2020 року, яка має законну силу та є викональною від 03 березня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 350 злотих щомісячно, які слід платити до 15 числа кожного місяця в руки законного представника ОСОБА_4 з законними відсотками за запізнення у випадку прострочення строку оплати будь-якої суми - до часу правочинного завершення провадження у цій справі, починаючи з 03 березня 2020 року.
Відповідно до відмітки, що міститься на звороті ухвали Районного суду в місті Нова Суль ІІІ Відділ Сімейних та Нелітніх від 03 березня 2020 року у справі ІІІ RC 337/18, ухвала має законну силу та підлягає виконанню (є виконувальною) від 03 березня 2024 року (а.с. 16, 17).
Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).
Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.ст. 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.
Відповідно до ст. 50 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який підписано 24.05.1993 року, ратифіковано Постановою ВР N 3941-XII від 04.02.1994 року, набув чинності 14.08.1994 року, рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо: 1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню; 2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином; 4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане; 6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.
Відповідно до ст. 51 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції. До клопотання потрібно додати: 1) рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення; 2) документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином; 3) завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1-2, на мову тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.
Відповідно до ст. 52 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах визнання і виконання рішення належить до компетенції суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане. При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених статтями 50 і 51. Для визнання і виконання рішення застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; це стосується також форми клопотання про визнання і виконання рішення. До клопотання про визнання і виконання рішення належить додати його копію і копію додатків для вручення учасникам справи. Якщо на території тієї Договірної Сторони, суд якої виніс рішення, виконання рішення відкладено внаслідок поновлення справи або внаслідок розгляду справи щодо скасування або зміни рішення, що набрало законної сили, на території іншої Договірної Сторони відкладається справа про визнання і виконання рішення або справа про виконання рішення. Розглядаючи справу про визнання і виконання рішення, суд може зажадати від сторін пояснень. Цей суд може також звернутися до суду, який виніс рішення, відносно представлення додаткових пояснень.
Розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали (ч.6. ст 467 ЦПК України).
Згідно ч. 7 ст. 467 ЦПК України якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.
Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.
На підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом (ст. 470 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Обов`язок доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні рішення іноземного суду покладається на сторону, яка заперечує проти заяви (клопотання) заявника.
У даній справі ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву, в якій заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши, що не визнає своє батьківство.
Разом з тим підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ч. 2 ст. 468 ЦПК України ОСОБА_3 не наведено та судом не встановлено.
Відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.
Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, зазначене рішення іноземного суду, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, набрало законної сили, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що вищевказане рішення іноземного суду підлягає примусововму виконанню на території України.
Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.
Станом на 20 травня 2025 року (день розгляду клопотання) офіційний курс гривні, встановлений НБУ щодо іноземної валюти 1 злотий (PLN) становить 10,9783 грн.
Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме: ухвали Районного суду в місті Нова Суль ІІІ Відділ Сімейних та Нелітніх від 03 березня 2020 року, яка має законну силу та є викональною від 03 березня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 350 злотих, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.05.2025 року становить 3842 грн. 40 коп., щомісячно, які слід платити до 15 числа кожного місяця в руки законного представника ОСОБА_4 з законними відсотками за запізнення у випадку прострочення строку оплати будь-якої суми - до часу правочинного завершення провадження у цій справі, починаючи з 03 березня 2020 року.
На підставі викладеного, ст.ст. 462-467 ЦПК України, суд,-
Клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.
Визнати в Україні та надати дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме: ухвали Районного суду в місті Нова Суль ІІІ Відділ Сімейних та Нелітніх від 03 березня 2020 року, яка має законну силу та є викональною від 03 березня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 350 злотих, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.05.2025 року становить 3842 грн. 40 коп., щомісячно, які слід платити до 15 числа кожного місяця в руки законного представника ОСОБА_4 з законними відсотками за запізнення у випадку прострочення строку оплати будь-якої суми - до часу правочинного завершення провадження у цій справі, починаючи з 03 березня 2020 року.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя: