ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9565/24 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22-ц/819/332/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Приходько Л.А., Радченка С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І. у справі №766/9565/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство «Акцент-Банк», звернувшись у червні 2024 року до міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказав, що відповідно до укладеного договору від 18.09.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https:// a-bank. сom.ua/ terms, складає між ним та банком кредитний договір.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість, яка станом на 31.05.2024 року становить 90062,98 грн та складається з: 69524,23 грн заборгованості за кредитом; 20538,75 грн - заборгованості по відсоткам; стягнути судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2025 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.09.2016 року в розмірі 38695,43 грн - заборгованість за кредитом.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» судовий збір у розмірі 1300,97 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами на підставі укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору від 18.09.2016 року виникло грошове зобов`язання, яке мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 20538,75 грн, суд першої інстанції виходив із того, що Анкета-заява від 18.09.2016 року не містить вказівки про процентну ставку, а матеріали справи не мають доказів підтверджень, що позичальник ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Встановивши зазначені обставини та з`ясувавши, що позивач сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 30828,80 грн безпідставно спрямував на погашення відсотків, суд визнав обґрунтованими вимоги банку в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 38695,43 грн, виходячи із розрахунку (69524,23 сума боргу заявлена позивачем до стягнення за мінусом безпідставно списаних відсотків на суму 30828,80 грн).

Вимоги та доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк», адвокат Омельченко Є.В. подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення від 12.03.2025 року по справі №766/9565/24 в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в повному обсязі. Стягнути на користь АТ «Акцент-Банк» з ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з поданням даної апеляційної скарги в розмірі судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наданим позивачем доказам, а саме копії анкети-заяви, яка підписана відповідачем та якою підтверджується факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язання в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, що свідчить про його ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг в «Акцент-Банку» з якими він погодився. Вказує, що суд першої інстанції у будь-якому випадку повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України. Зауважує, що суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, повинен був стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, як це фактично зробив Верховний Суд у зазначеній постанові, однак судом цю позицію не було взято до уваги.

Позиція інших учасників справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Працевитий Геннадій Олександрович у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні скарги, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12.03.2025 року залишити без змін. Зазначає, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони не обумовили в письмовому вигляді відсотки за користування кредитом, а Умови і правила, надані банком не містять підпису позичальника.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи предмет спору і ціну позову, ухвалою Херсонського апеляційного суду від 09 травня 2025 року визначено розгляд справи проводити в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

За положеннями частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України)

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України)

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, що переглядається судом першої інстанції правильно встановлено, що 18.09.2016 року між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку. На підставі укладеного у такий спосіб кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Разом з тим, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами анкета-заява не містить.

Посилання апелянта, як на підставу нарахування процентів за користування коштами, на Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, з якими позичальник ознайомився при укладені договору, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови та Правила не підписані та не визнаються позичальником, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву від 18.09.2016 року.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді 03 липня 2019 року справи №342/180/17 вказала, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд у будь-якому випадку повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки Національного банку України є безпідставними, оскільки вимог про стягнення процентів за користування коштами, встановлених законом, позивачем не заявлялось.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитом не має, а відтак і правових підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості по відсоткам.

Встановивши відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції правомірно визнав обґрунтованими вимоги банку в частині заборгованості за тілом кредиту у сумі 38695,43 грн.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на необхідність використовувати у даній справі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09 липня 2018 по справі № 202/19403/13-ц; від 18 квітня 2018 року по справі № 705/6051/15-ц; від 14 лютого 2018 року по справі № 265/7652/15-ц, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 фактично відступила від вищезазначених висновків, щодо застосування відповідних норм права.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 у постанові від 30 січня 2019 року зазначила, що, незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Таким чином, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2025 року в оскаржувальній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко