Справа № 496/7310/24
Провадження № 2/496/1468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Бєлого В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 103909743 від 20.04.2021 року, у розмірі 34200 грн та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.04.2021 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 103909743. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона отримала та ознайомилась з усіма умовами правил надання коштів у кредит, які розміщені на сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 8000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну банківську картку відповідачки. Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 29.07.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прави вимоги № 05Т у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 103909743 від 20.04.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки. 24.01.2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого, ТОВ «Діджи Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право вимоги за кредитним договором № 103909743 від 20.04.2021 року, а відповідно ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право вимоги до відповідачки. Станом на дату звернення позивача до суду та відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «Пінг-Понг», заборгованість відповідачки по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 34200 грн, з яких: 8000 сума заборгованості за тілом кредиту та 26200 грн сума заборгованості за відсотками.

У зв`язку з прийняттям прав грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 та оскільки відповідачка відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, позивач просить стягнути її у судовому порядку.

Окрім судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2422 грн 40 к., позивач також просить суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідачка просить у задоволенні позову ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, а провадження в праві закрити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що надана до суду копія договору не містить її підпису, крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на її рахунок. Графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідачки, з чого можливо зробити висновок, що її не ознайомили з умовами кредитування. Також відповідачка зазначила, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку. Іншого розрахунку заборгованості позивач не надав. Позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості є правильним. Також відповідачка вважає, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та посилається, при цьому, на невідповідність нарахування пені та неустойки. Відповідачка у відзиві зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, так як позивачем не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору та не підтверджено, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить долучити до матеріалів справи додатки (докази) та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Відповідачці електронним повідомленням (SMS) було направлено одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідачка підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 103909743 від 20.04.2021 року. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису первісного кредитора містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми, зафіксовано в кредитному договорі у pdf-форматі, проте є зашифрованими. У зв`язку з чим, при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображаються. Зазначений кредитний договір укладено в електронній формі та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно до надання кредиту представник позивача зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «МІЛОАН», на виконання умов кредитного договору № 103909743 від 20.04.2021 року, перерахувало відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 8000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 26919882 від 20.04.2021 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. ТОВ «МІЛОАН» являється фінансовою установою, а не банківською, яка не має права відкривати рахунки позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий позичальником рахунок. Позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, так як не є первісним кредитором, а дані документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит. Позивачем надані всі наявні документи по кредитній справі, які були передані ТОВ «МІЛОАН» в рамках договору відступлення прав № 05Т від 29.07.2021 року та договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року. Також представник позивача зазначив, що кредитний договір не призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін. У відповідності до наданого деталізованого розрахунку заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за договором про споживчий кредит № 103909743 від 20.04.2021 року, загальний розмір заборгованості становить 34200 грн. Таким чином, твердження відповідачки щодо сплати непропорційно великої суми компенсації є суб`єктивним судженням та таким, що не відповідають дійсності. Позивачем в позовній заяві вказані обставини вжиття заходів позасудового вирішення спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості та заначено, що позивачем не подано іншого позову до цього ж відповідача із тим самим предметом та із тих самих підстав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі.

Дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2021 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит № 103909743. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту з товариством, які розміщені на сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Згідно умов якого, останній було надано кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування на картковий рахунок споживача, у розмірі 8000 грн, на строк 30 днів з 20.04.2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20.05.2021 року. Комісія за надання кредиту 0,00 грн. Проценти за користування: 2400,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6 договору) (а.с. 97-101).

Відповідно до п. 2.3.1.2 Договору, пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (ожин) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору.

20.04.2021 року відповідачкою до ТОВ «МІЛОАН» подано анкету-заяву на кредит № 103909743, в якій зазначений весь процес оформлення та розгляду заяви на отримання кредиту (а.с. 103).

На виконання переддоговірних обов`язків позичальника було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту № 103909743. (а.с. 101 зв-102).

Вказаний Договір укладено з використанням інформаційно-комунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», шляхом направлення через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням кредитних договорів регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття З Закону України «Про електронну комерцію»).

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене вище, у свою чергу, свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей договору № 103909743 від 20.04.2021 року, його було укладено в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію».

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження виконання договірних відносин позивачем надано платіжне доручення № 26919882 від 20.04.2021 року, відповідно до якої зазначено: платник: ТОВ «МІЛОАН», банка платника: Приватбанк, отримувач: ОСОБА_1 , сума: 8000,00 Українська гривня, призначення платежу: кошти згідно договору 103909743 (а.с. 106).

З розрахунку заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за договором споживчого кредиту № 103909743 від 20.04.2021 року, вбачається, що заборгованість, станом на 19.07.2021 року складає 34200 грн, із яких: по тілу кредиту - 8000 грн; по процентам - 26200 грн; по комісії 0,00 грн; по пені 0,00 грн. Відповідно до відомості 25.05.2021 року відповідачкою здійснено часткову оплату заборгованості в розмірі 200 грн. Розрахунок заборгованості виконаний за період з 20.04.2021 року по 19.07.2021 року. Відповідно до розрахунку за період з 20.04.2021 року по 20.05.2021 року нарахування здійснювались за ставкою 1% в день. За період з 21.05.2021 року по 19.07.2021 року нарахування здійснювались за стандартною (базовою) ставкою 5% в день (а.с.104-105).

29.07.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс», було укладено Договір відступлення прав вимоги № 05Т, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (Портфель заборгованості). В якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2377752 грн 76 к. (а.с. 108-112).

Виконання умов договору про відступлення прав № 05Т від 29.07.2021 року та перехід права вимоги за кредитними договорами підтверджується платіжними інструкціями № 1430 від 19.08.2021 року, № 1188 від 12.08.2021 року, №1450 від 26.08.2021 року, № 1465 від 02.09.2021 року, відповідно до яких ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило грошові кошти ТОВ «МІЛОАН» за договором відступлення прав вимоги № 05Т від 29.07.2021 року у розмірі 2377752 грн 76 к. (а.с.117-118).

24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», було укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. (а.с. 119-121).

Виконання умов договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року та перехід права вимоги за кредитними договорами підтверджується платіжною інструкцією № 217 від 19.04.2023 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «Пінг-Понг» сплатило грошові кошти ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року у розмірі 150000 грн (а.с. 124).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд критично відноситься до зазначених відповідачкою у відзиві обставин, так як матеріали справи містять достатні докази, які підтверджують обставини отримання відповідачкою грошових коштів (платіжне доручення № 26919882 від 20.04.2021 року), договір укладено з використанням інформаційно-комунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Враховуючи те, що відповідачка не виконує умови договору, не повертає кредитні кошти та не сплачує нараховані проценти, а тому з відповідачки слід стягнути вказану заборгованість.

Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі жовтня статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу, суд зважає на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 07.08.2024 року між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. укладено договір № 43657029 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 125-128).

З акту № 103909743 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2024 року (а.с. 130) убачається, що на виконання умов договору № 43657029 від 07.08.2024 року, адвокат надав ТОВ «ФК «Пінг-Понг» послуги вартістю 6000 грн, з яких: правовий аналіз обставин правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 1.5 години та вартістю 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 3 години та вартістю 3000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година та вартістю 750 грн.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданою послугою); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 3000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 39 від 30.10.2024 року (а.с. 7 зв.), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422 грн 40 к., а тому з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст. ст. 526, 634, 1048, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (юридична адреса: вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011, код ЄДРПОУ - 43657029) заборгованість за кредитним договором № 103909743 від 20.04.2021 року у розмірі 34200 грн, із яких: по тілу кредиту - 8000 грн; по процентам - 26200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (юридична адреса: вул. Рибальська, буд. 22, м. Київ, 01011, код ЄДРПОУ - 43657029) судовий збір у розмірі 2422 грн 40 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 28.04.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра