Справа № 177/1827/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Науменко Я.О., за участю секретаря Дядькіна І.О., розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2024, надійшла зазначена позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що 11.07.2022 між ТОВ ФК «ЦФР», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 224 773,50 грн.; строк кредитування 60 місяців, розмір процентної ставки за користування кредитом 0,01 % річних, щомісячні проценти 2,9 % від суми кредиту. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 09.07.2024 виникла заборгованість у розмірі 296 267,38 грн.

Відповідачу на адресу місця проживання направлялося повідомлення-вимога щодо дострокової сплати заборгованості, однак у наданий строк заборгованість нею погашена не була.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 296 267,38 грн., а також понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 4 444,01 грн.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2024 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10.02.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.02.2025 розгляд справи відкладено на 11.03.2025 у зв`язку з поверненням від відповідача, надісланих на її адресу копії позовної заяви з додатками з зазначенням причини невручення: за закінченням терміну зберігання.

Розгляд справи, призначений 11.03.2025 та 14.04.2025 відкладався для повторного повідомлення відповідача про судові засідання на 14.04.2025 та 14.05.2025 відповідно.

14.05.2025 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяви про розгляд справи без участі свого представника, підтримку позовних вимог та надав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою sms повідомлення та публікації оголошення про виклик на сайті суду. Судова повістка, направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернута на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11.07.2022 між ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 (далі відповідач) укладений кредитний договір №, умовами якого визначено: 1) тип кредиту кредит на будь-які цілі; 2) сума кредиту 224 773, 50 грн.; 3) строк, на який надається кредит 60 місяців; 4) початковий процент при наданні кредиту 5.00% від суми кредиту, щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту; річні проценти (загальні) 0,01% від суми боргу за договором (а.с. 3).

Пунктом 1.3 вищевказаного Договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту. У цьому ж пункті Договору викладені порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

Крім цього, у пункті 1.4 Договору зазначено, що підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити, за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , сума 214070 грн., призначення переказ грошових коштів на погашення заборгованості згідно з Кредитним договором № від 03.11.2022 за рахунок кредитних коштів згідно з Кредитним договором № від 11.07.2022 та заяви ОСОБА_1 .

У паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5899769, який підписаний відповідачем, зокрема визначені основні умови кредитування, зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, а також порядок повернення кредиту (графік платежів). Останнім днем внесення останнього платежу з повернення кредитних коштів визначено 20.07.2027 (а.с.8-9).

Відповідач з викладеними в кредитному договорі умовами погодилась без будь-яких зауважень або застережень, підписавши особисто примірники договору та паспорту кредиту.

На виконання пункту 1.4 Договору Кредитодавцем за дорученням позичальника здійснено перерахування грошових коштів за рахунок отриманого кредиту в обумовлених договором розмірах та за реквізитами, вказаних в ньому, що підтверджується відповідними платіжними документами, а саме: платіжною інструкцією №І268555322 від 11.07.2022 та бухгалтерською довідкою від 11.07.2022 (а.с.40, 41).

27.01.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №НІ/11/8-Ф, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору належні йому права вимоги, зокрема, за вказаним вище кредитним договором (а.с.10-15).

Пунктом 2.3 договору факторингу визначено, що відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2 до цього договору, але не раніше оплати фактором суми зазначеної в пункті 3.1 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальником стосовно боргу та набуває всі права вимоги визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 11.07.2022 (а.с. 16).

27.01.2023 АТ «Таскомбанк» перерахував ТОВ «ФК «ЦФР» оплату у сумі 53 989 790,77 грн. на виконання договору факторингу №НІ/11/8-Ф від 27.01.2023, що підтверджується копією платіжної інструкції банку № від 27.01.2023 (а.с.17).

Отже, із вищевказаних документів вбачається, що 27.01.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» (позивач) набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 11.07.2022.

Виписки по особовому рахунку відповідача за період із 11.07.2022 по 09.07.2024 та довідка ТОВ «Фінансової компанії «Центр фінансових рішень» вих.№-8584391-SG від 02/02/2023 свідчать, що відповідачем здійснювалося часткове погашення заборгованості за кредитом та відсотками (а.с.19-37, 38-39).

Зазначена виписка з особового рахунку є належним і достатнім доказом щодо розрахунку вимог позивача.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Позивач 08.05.2024 направив відповідачу повідомлення-вимогу №178349170 від 06.05.2024, в якій зазначив, що її заборгованість по кредиту станом на 02.05.2024 складає 170 688,12 грн. основного боргу; 0,57 грн. строкової заборгованості за відсотками; 45 948,61 грн. простроченого боргу; 14,76 грн. простроченої заборгованості за процентами; 66 669,49 грн. прострочених щомісячних процентів та 5 586,87 грн. строкових щомісячних платежів. В зв`язку з викладеним позивач вимагав від відповідача дострокового погашення кредиту протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику (а.с.42, 43-44,45).

Вказане повідомлення-вимогу відповідачем залишено без належного реагування та задоволення.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, за відповідачем через не своєчасну та неповну сплату грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом і відсотками, станом на 09.07.2024 виникла заборгованість за кредитним договором № від 11.07.2022 у розмірі 296 267,38 грн., з яких: 216 636,73 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18,40 грн. заборгованість по річним відсоткам; 79 612,25 грн. заборгованість по щомісячним процентам (а.с.18).

За таких обставин, позивачем доведено наявність чинних між сторонами кредитних правовідносин, наявність обов`язку відповідача щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також порушення такого зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, а тому право кредитора підлягає захисту у судовому порядку.

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Як передбачено статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до приписів частини першої статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно з ч.1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитора вимагати їх дострокового повернення.

Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого у неї утворилася заборгованість зі сплати кредиту та відсотків, яка підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи.

У суду відсутні докази того, що відповідач мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконала умови кредитного договору № від 11.07.2022, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 296 267,38 грн., з яких: 216 636,73 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18,40 грн. заборгованість по річним відсоткам; 79 612,25 грн. заборгованість по щомісячним процентам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 4 444,01 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі № від 11.07.2022 у розмірі 296 267 (двісті дев`яносто шість тисяч двісті шістдесят сім) гривень 38 коп., а також сплачені при подачі позову судові витрати 4 444 (чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні 01 коп., а всього 300 711 (триста тисяч сімсот одинадцять) гривень 39 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 травня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: позовом Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя