ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/45/25
Провадження № 2/131/21/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Марчук В.І.

за участю секретаря судового засідання Яременко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за давністю користування /набувальна давність/,

В С Т А Н О В И В:

09.01.2025 року ОСОБА_1 (надалі позивачка) звернулася до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області (надалі відповідач), в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову вказано, що позивачка у 1996 році придбала у сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Останні отримали від позивачки грошові кошти та претензій до неї не мали. Сім`я ОСОБА_4 після передачі коштів продовжили проживати у будинку та, як факт своїх подальших намірів продажу будинку та отримання коштів, у 1996 році зареєстрували позивачку у своєму будинку та домовились з`їхати з нього після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

12 червня 2000 року під час грабежу сім`ю ОСОБА_4 було вбито. Про спадкоємців покійних позивачці нічого не відомо, відомо лише про наявність доньки, однак не знає її місцеперебування на даний час.

Відмітила, що у 2000 році разом із сім`єю (чоловіком та сином) стала проживати у згаданому житловому будинку. З того часу позивачка володіє даним житловим будинком, самостійно проводила і проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення (здійснювала внутрішній та зовнішній ремонти будинку), встановила огорожу, сплачувала і сплачує комунальні послуги, земельний податок та підтримує будинок у належному стані, обробляє прилеглу до житлового будинку земельну ділянку, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном більш ніж десять років. Жодних претензій з приводу користування позивачкою цим будинком не пред`являлося, прав на нього ніхто не заявляв та не заявляє. Крім того, позивачка зазначає, що земля під вищевказаним житловим будинком з 2001 року перебуває в її особистому користуванні.

Таким чином, оскільки з 2000 року і до теперішнього часу позивачка постійно, безперервно, відкрито проживала з чоловіком та сином у житловому будинку та фактично володіють ним, що складає вже понад 24 роки, та оскільки до даного часу право власності на зазначений житловий будинок не зареєстроване на ім`я позивачки, тому вона відповідно до ст.344 ЦК України, звертається до суду для визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року відкладено підготовче засідання по даній справі, роз`яснено позивачці які обставини входять до предмета доказування та які докази мають бути подані на підтвердження цих обставин.

Ухвалою суду від 04 березня 2025 року продовжено підготовче засідання в даній цивільній справі на 30 днів.

Згідно ухвали суду від 27 березня 2025 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем Дашівською селищною радою Гайсинського району Вінницької області, закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті в загальному порядку.

В судові засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. В поданій до суду заяві від 28 січня 2025 року просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача, Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області, в судове засідання не з`явився. В поданій до суду заяві від 05.05.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив розгляд справи проводити за відсутності представника сторони відповідача, у вирішення спору поклався на розсуд суду та судові витрати покласти на позивачку.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із доводами сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом, посилаючись на ст. 344 ЦК України, просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Відмічає, що у 1996 році придбала у сім`ї Бубновських згаданий житловий будинок та з 2000 року добросовісно та відкрито володіє ним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що зазначений житловий будинок АДРЕСА_1 , віднесено до категорії робітничих дворів та станом на 15.04.1991 року головою двору вказаний ОСОБА_2 , який був власником даного житлового будинку відповідно до вимог чинного на той час законодавства, що підтверджується даними виписки з погосподарської книги №312, виданої 07.03.2025 року Дашівською селищною радою Гайсинського району Вінницької області, та даними погосподарських книг на дане домоволодіння за 1991-1995роки та 1996-2000роки.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №1, сформованого 21 січня 2025 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Дружина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №8, сформованого 21 січня 2025 року Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Станом на 12 червня 2000 року (час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) у житловому будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується даними довідки №906, виданої 06.03.2025 року виконавчим комітетом Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області, та даними погосподарських книг на дане домоволодіння за 1991-1995роки та 1996-2000роки.

Згідно акта обстеження від 23 грудня 2024 року (а.с.10) позивачка ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 після смерті сім`ї ОСОБА_4 з 2000 року почали проживати у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Виходячи з аналізу норм матеріального права, право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном).

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У пункті 11 цієї постанови зазначено, що, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Згідно роз`яснень у пункті 13 цієї постанови відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Крім вищевказаних обставин справи, судом також встановлено наступні обставини.

Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області №388/01-18 від 26.02.2025 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася. Разом з тим, згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області №399/01-18 від 26.02.2025 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Іллінецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області заведено спадкову справу №353/2000, заяву про прийняття спадщини подала дочка померлого ОСОБА_7 .

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3).

За правилами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача залучити до участі у справі співвідповідача (ч. 1). Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Звертаючись до суду із позовом позивачка ОСОБА_1 відповідачем у даному позові визначила Дашівську селищну раду Гайсинського району Вінницької області, заявивши такі позовні вимоги до неї у позовній заяві і такі самі вимоги і до цього відповідача без змін вона підтримала у ході розгляду справи, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності.

Проте, як вбачається із матеріалів справи відповідач Дашівська селищна рада Гайсинського району Вінницької області ніколи не була власником спірного нерухомого майна житлового будинку, не є правонаступником власника і не прийняла спадщину після смерті власника цього нерухомого майна.

Встановлення власника майна є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

По справі встановлено, що відповідач Дашівська селищна рада Гайсинського району Вінницької області не прийняла спадщину, не стала правонаступником колишнього власника спірного нерухомого майна та не набула права власності на нього за правилами ст.1277 ЦК України. Натомість, встановлено, що правонаступником попереднього власника спірного майна є ОСОБА_7 .

З урахуванням вимог статті 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Із чого слідує, що позивач вправі звернутися із заявленими нею вимогами до власника нерухомого майна.

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила позов до відповідача Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області тоді, як станом на день подачі позову законним власником спірного нерухомого майна цей відповідач не був. Належним відповідачем, тобто суб`єктом, законних інтересів якого прямо стосується предмет позову, є ОСОБА_7 .

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 199/4585/18.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

З урахуванням встановлених по справі обставин та вимог цивільного процесуального закону, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з неналежністю складу учасників справи.

При цьому суд не вбачає підстав надавати оцінку іншим доводам позивачки, викладеним в позовній заяві, оскільки висновки суду по суті вирішення спору, про обґрунтованість чи необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст.13,15,328,344 ЦК України, ст.ст. 13, 51, 81, 247,258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за давністю користування /набувальна давність/ - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 травня 2025 року.

Повне найменування сторін:

позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Дашівська селищна рада Гайсинського району Вінницької області, місцезнаходження: вул.Захисників України,9 селище Дашів Гайсинський район Вінницька область; код .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК