П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року місто Київ

справа № 368/1170/24 провадження №22-ц/824/4457/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:судді-доповідача- Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Лисюк Оксаною Василівною,

на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Кириченка В.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов обґрунтовуючи тим,що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі № 368/132/19 шлюб було розірвано.

Під час шлюбу народилась донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року у справі № 368/1416/19 на користь позивача з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня.

Проте, з 2023 року донька є студенткою денної форми навчання Коледжу Київського міжнародного університету та здобуває спеціальність «061 журналістика».

Всі витрати, що пов`язані з навчанням та життям доньки несе позивач.

Навчання здійснюється на платній основі. Відповідно до укладеного договору від 7 серпня 2023 року № 020/23-061-ФМБ рік навчання у коледжі коштує 33900 грн. Позивачем за 2023 рік ця сума була оплачена в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій.

Крім того, за період проживання в гуртожитку позивачем було оплачено 14966 грн. Позивач зверталась до відповідача з проханням надати допомогу та прийняти участь в додаткових витратах на навчання дитини, але відповідач відмовив. В той же час їй відомо, що відповідач є офіційно працевлаштованим, отримує стабільний прибуток та інших утриманців не має.

За період першого року навчання позивачем було оплачено 33900 грн. за договором про навчання на спеціальності «061 журналістика» та 14966 грн. за проживання в гуртожитку. Позивач просить стягнути 50% від даної суми, відповідно 16950,0 грн. та 7483,0 грн., що загально складає 24433,0 грн.

Вважає, що витрати, які вона несу в зв`язку з навчанням доньки, є додатковими витратами та підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 185 СК України.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 24433 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Лисюк О.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Апелянт вважає рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки при його винесенні були порушені норми матеріального та процесуального права, не досліджено і не з`ясовано всі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення. Мотивувальна частина рішення не містить належних доводів та доказів, чітких посилань на норми діючого законодавства, а також обґрунтування винесеного рішення.

Суд першої інстанції дійшов хибних висновків та залишив поза увагою те,що відповідач згоди на платне навчання неповнолітньої дитини не надавав та був проти такого навчання. Суд першої інстанції не вірно застосував норму статті 185 СК України в розумінні поняття додаткових витрат, так як це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. Також вказує,що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу здібностей дитини та її досягнень у сфері журналістики.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кушнір А.С., просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зокрема, зазначає про те, що відповідач проживає за кордоном (в м.Каунас), має стабільний офіційний заробіток, проте приховує даний факт. Донька позивача і відповідача ОСОБА_6 , не дивлячись на складні умови воєнного часу, постійні обстріли, відсутність світла, намагається здобути собі освіту в м.Києві, отримати бажану спеціальність, для того, щоб забезпечити собі самостійне життя. Відповідач, замість допомоги, шукає причини для відмови.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі № 368/132/19 шлюб між нами було розірвано.

Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року у справі № 368/1416/19 на користь позивача з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Заборгованість зі сплати аліментів у відповідача перед позивачем відсутня.

З 2023 року спільна донька позивача та відповідача є студенткою денної форми навчання Коледжу Київського міжнародного університету та здобуває спеціальність «061 журналістика».

Навчання здійснюється на платній основі. Відповідно до укладеного договору від 7 серпня 2023 року № 020/23-061-ФМБ рік навчання коштує 33900 грн. Позивачем за 2023 рік ця сума була оплачена в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій. Крім того, згідно квитанцій, за період проживання в гуртожитку у зв`язку з навчання дитини позивачем було оплачено 14966 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що за період першого року навчання позивачем було оплачено 33900 грн. за договором про навчання на спеціальності «061 журналістика» та 14966 грн. за проживання в гуртожитку. Вказані додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини по збиранню та розповсюдженню достовірної інформації. Спеціальність «061 Журналістика» передбачає збирання і розповсюдження достовірної інформації через засоби масової інформації і про це відповідач знає, враховуючи його вік і значний життєвий досвід та можливість ознайомитися з законами України «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації, пресу в Україні, «Про інформаційні агентства», «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», «Про телебаченні і радіомовлення» «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістики», які регулюють правові засади діяльності журналістів в Україні.

Згідно скриншотів з листування в меседжері дочки з батьком, відповідач знав про платне навчання дочки і схвалював таке навчання, враховуючи прохання дочки до батька про надання коштів на оплату навчання та відсутність заперечень з його боку і приязне спілкування з дочкою, посилання на завантаженість роботою.

Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач спроможний оплатити половину вартості навчання та проживання дитини у гуртожитку.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно ( ч.2 ст.185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засідання.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що витрати, понесені позивачем за навчання сина у коледжі відносяться до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Встановивши, що за навчання неповнолітньої доньки відповідача в коледжі Київського міжнародного університету позивачка ОСОБА_1 сплатила 33900 грн. за першій рік навчання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення половини цієї суми з батька дитини ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що з відповідачем платне навчання неповнолітньої доньки позивач не погоджувала, відповідно участі у витратах на навчання дитини він не повинен приймати, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Як зазначає у своїх письмових поясненнях і у відзиві сторона позивача,бажання навчатись саме в Коледжі Київського міжнародного університету належить дитині. Кароліна особисто обрала собі спеціальність «Журналістика». ЇЇ бажання погоджувалось обома батьками. Донька повідомляла відповідача, що має намір завершити навчання в школі та продовжити навчання в коледжі. І відповідач погоджувався з таким вибором доньки.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що батько, влітку 2023 року тоді, коли матір ОСОБА_1 для дитини ОСОБА_6 підписувала з керівництвом коледжу договір про надання платних освітніх послуг, заперечував проти навчання дитини в коледжі, або пропонував інші варіанти для забезпечення здобуття дочкою повної загальної середньої освіти, відповідачем суду не надано.

Враховуючи розмір аліментів, який має сплачувати відповідач, а саме 2000 грн. щомісяця, сімейний стан матері ОСОБА_6 , яка в 2024 році народила сина, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача половини суми витрат, понесених позивачем за навчання доньки у коледжі, є правильним та відповідає принципу справедливості.

Періодичне перерахування відповідачем коштів доньці не може бути підставою для відмови у стягненні додаткових витрат на навчання доньки у коледжі.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач спроможний сплатити половину вартості навчання доньки у коледжі. Належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у відповідача такої можливості, останній суду не надав. Самі по собі посилання на те, що у відповідача на утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом другої групи з 28 червня 2022 року, та її дитини, не спростовують висновок суду про можливість відповідача брати участь у додаткових витратах на неповнолітню дитину ОСОБА_6 .

Права дитини завжди переважають над інтересами дорослих. І кожна дитина має право на освіту незалежно від того, які суперечності мають між собою дорослі люди. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі від 07.12.2006 та від 27.02.1992 зазначається, що між інтересами (правами) дитини повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини суми витрат на навчання ОСОБА_6 у коледжі в сумі 16950 грн. є правильним.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 половини вартості за проживання доньки у гуртожитку в сумі 7483 грн., оскільки такі витрати не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а сума, яку суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшенню з 24433 грн. до 16950 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 6375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Лисюк Оксаною Василівною, задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 25 жовтня 2024 року змінити, зменшити суму додаткових витрат на утримання дитини, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 24433 грн. до 16950 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус