Провадження 2-о/127/252/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд враховує, що заява має відповідати як загальним правилам щодо вимог до позовної заяви, встановлених ст. 175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, визначеному ст. 318 ЦПК України. На це також звернув увагу Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року.

Під час вивчення матеріалів заяви встановлено її невідповідність вимогам ст. 175, 177, 318 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Заявник всупереч зазначеній нормі не зазначив у своїй заяві свій реєстраційний номер облікової картки платника податків та не повідомив про його відсутність, не вказав повне прізвище, ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заінтересованої особи, а також її РНОКПП та місце проживання чи перебування заінтересованої особи. Наведене є недоліками поданої заяви, тому заявник повинен усунути їх.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити, зокрема, належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявник у своїй заяві зазначає місцем свого проживання АДРЕСА_1 . До заяви не долучено доказів його проживання в м. Вінниці. Заявник також не пояснив підстави звернення до Вінницького міського суду Вінницької області.

За таких обставин у суду відсутня можливість встановити правомірність звернення заявника із цією заявою до Вінницького міського суду Вінницької області та застосувати відповідну норму цивільно-процесуального закону, яка б встановлювала підсудність цієї справи суду, до якого подано позов.

Тому заявнику потрібно подати докази його перебування чи зареєстрованого місця проживання у місті Вінниці.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Заявник звернувся із заявою, якою просив суд виправити помилку в договорі дарування, посвідченому державним нотаріусом Третьої херсонської нотаріальної контори Збутевичеом О.В. та зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.02.2007 року за №1-452.

Згідно з п. 7.15. Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, дописки і виправлення, зроблені в Реєстрі, повинні застережені нотаріусом і скріплені його підписом та печаткою. На підставі ст. 8 ЦКУ при виправленні технічної або орфографічної помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії вбачається можливим застосувати аналогію закону та керуватися порядком, встановленим для виправлення помилки у документ не потребує підпису особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

Внести виправлення технічної або орфографічної помилки до тексту та документа можна за заявою особи, заінтересованої у вчиненні нотаріальної зареєстрованої у Журналі реєстрації вхідних документів.

У такому випадку виправлення технічної або орфографічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису та печатки на такому застереженні.

У разі, якщо допущені помилки можуть бути виправлені нотаріусом, виправлення здійснюється лише тим нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію, інший нотаріус не вправі усувати недоліки такого нотаріального акту.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

На виконання вимог ст. 318 ЦПК України заявник не зазначив який саме факт просить встановити та з якою метою, не повідомив про можливість виправлення помилки нотаріусом, який вчиняв правочин, не надав доказів звернення до державного нотаріуса Третьої Херсонської нотаріальної контори Збутевич О.В. із проханням виправити помилку у договорі дарування та не зазначив причин неможливості її виправлення нотаріусом Збутевич О.В. та не надав відповідних доказів відмови такого виправлень.

Зазначенінедоліки потрібно виправити заявнику, оскільки вони перешкоджають вирішенню питання про можливість прийняття заяви до розгляду, а тому вона підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Потрібно зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261, 315, 318 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху.

Надати заявнику п`ятиденний строк з дня отримання ухвалидля усунення зазначених в ухвалі недоліків

Роз`яснити заявнику, що в разі неусунення у встановлений строк недоліків заяви, вона вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В. В. Горбатюк