ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/467/25

Головуючий у першій інстанції - Вовченко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1086/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту , що має юридичне значення, (суддя Вовченко А.В.), ухвалене у м. Ічня о 10 годині 30 хвилин, повний текс рішення складено 23 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту , що має юридичне значення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу №80 від 26.09.1984 року, але право власності в установленому порядку не зареєстровано. При укладенні договору купівлі-продажу будинку не було зазначено точну адресу з зазначенням вулиці та номеру місця розташування будинку, хоча в пункті 2 вказано, що житловий будинок належить продавцю на підставі запису в погосподарській книці виконавчого комітету Монастирищенської сільської ради народних депутатів за №133. Внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовий спосіб не можливо, оскільки Монастирищенську сільську раду було ліквідовано, а відповідачі заперечують право власності позивача на зазначений будинок.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту задоволено, встановлено юридичний факт, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу будинку №80 від 26.09.1984 року розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу №80 від 26.09.1984 року був нотаріально посвідчений секретарем виконкому Монастирищанської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області та зареєстрований у журналі для реєстрації нотаріальних дій виконкому сільської ради за реєстром №80 від 26.09.1984 року. Відсутність державної реєстрації домоволодіння в БТІ, як то вимагалось законодавством Української РСР, ніяким чином не позбавляє права на користування та володіння позивачем даним майном. Договір купівлі-продажу №80 від 26.09.1984 року наразі є чинним і жодною зі сторін не визнавався недійсним. Оскільки кожна нерухомість має мати свою адресу розташування, то суд не вбачав підстав для відмови в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає про наявність спору про право, але жодної позовної вимоги у якій би вирішувався спір про право до відповідачів не заявляє. У оскаржуваному рішенні суд зазначив, що юридичний факт є доведеним, при цьому постався на договір купівлі-продажу котрий не містить адреси та довідку КП БТІ відповідно до якої право власності на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 не зареєстроване. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається фактичне визнання права власності за позивачем на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , хоча дана вимога позивачем не заявлялась. Також ОСОБА_3 звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції повністю проїгнорував доводи відповідача та його заперечення проти позовних вимог позивача. Розглядаючи справу за правилами позовного провадження, суд послався на приписи ст. 315 ЦПК України, котра стосується виключно окремого провадження. Також представником відповідача ОСОБА_3 , адвокатом Сакун І.А. було заявлено клопотання про визнання дублікату договору купівлі-продажу недопустимим доказом з тих підстав, що дублікат договору не був долучених в якості доказу до позовної заяви та направлений сторонам у справі. При ознайомленні з матеріалами справи, станом на 14.03.2025 року зазначений доказ був відсутнім, але якимось чином його копія з`явилась у матеріалах справи.Прийняття судом, як доказу, копії дублікату договору купівлі-продажу, свідчить про порушення судом норм ЦПК України та прав відповідачів. Позиція суду, про те, що копія договору міститься у додатках не відповідає дійсності.

У відзиві на пеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що розгляд справи у порядку позовного провадження було обрано з метою надання повноти прав та забезпечення їх реалізації позивачів у справі № 733/2688/24 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Враховуючи предмет спору у вище згаданій справі - визнання права власності на житловий будинок, наявність конкуруючих правових претензій, лише позовне провадження може забезпечити належний розгляд усіх правових аспектів справи з дотриманням принципів змагальності, диспозитивності та рівності сторін. Єдиним правовстановлюючим документом по справі є договір купівлі-продажу від 26.09.1984 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Зазначений договір у судовому порядку недійсним не визнавався, також не було подано зустрічного чи іншого позову в якому було б заявлено позовну вимогу про визнання договору недійсним.Наявні в матеріалах справи докази свідчать про належність спірного будинку позивачу, а докази надані відповідачами зазначеного не спростовують.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що згідно дублікату Договору купівлі-продажу від 26 вересня 1984 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1 купив належний продавцю ОСОБА_5 житловий будинок, що знаходиться в с. Монастирище Ічнянського району Чернігівської області і розташований на присадибній ділянці належній колгоспу « Родина». На зазначеній присадибній земельній ділянці розташований один житловий будинок критий залізом загальною площею 60 кв.м. з надвірними будівлями. Цей житловий будинок належить продавцю ОСОБА_5 на підставі запису в по господарській книзі виконавчого комітету Монастирищенської сільської ради народних депутатів за №133. Договір посвідчений секретарем виконкому Монастирищенської сільської ради народних депутатів Ічнянського району Чернігівської області та зареєстровано за № 80. ( а.с. 38)

З наданої довідки за № 08-05/19/10 від 17.02.2025 року Монастирищенського старостинського округу та ксерокопії витягу Журналу для реєстрації нотаріальних дій виконкому сільської ради за № 80 від 26.09.1984 року вбачається, що відповідно до вимог ст.227 ЦК УРСР мається запис про реєстрацію нотаріальної дії: посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 22, 23)

Відповідно до витягу з по господарської книги №2 Монастирищенської сільської ради за 1983-1986 роки: номер особового рахунку № НОМЕР_1 , адреса господарства: АДРЕСА_2 , список членів сім`ї: голова сім`ї - ОСОБА_4 , члени сім`ї - дружина ОСОБА_6 , будівлі, що знаходяться в особистій власності господарства: житловий будинок: рік побудови 1961, дерево,залізо, загальна площа 60 кв.м., житлова не зазначена; інші будови: сарай 1961 року побудови; земля, що знаходиться в особистому користуванні 0.37, в тому числі під будівлями, чагарниками 0,01.

Довідкою за № 277-24 від 20.11.2024 року КП «Архітектура Ічнянщини» та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено відсутність реєстрації права власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 . ( а.с.10,11)

Рішенням першої сесії сьомого скликання Монастирищенської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 10.11.2025 року « Про перейменування вулиць» було перейменовано вулицю Кошового на Ступаківську.( а.с.9)

За відостями копії довідки ТОВ «Енера Чернігів» від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_2 , станом на 01.01.2025 року заборгованість в сумі 2233,44 грн сплачено 15.01.2025 року, боргу по даному особовому рахунку не має. Договір про постачання електричної енергії укладено 01.01.2029 року. ( а.с.13)

На спростування доказів наданих позивачем відповідачами надано витяг з по господарської книги №1 Монастирищенського старостинського округу за 2005-2010 роки, за відомостями яких зазначено номер об`єкту по господарського обліку НОМЕР_3, місце знаходження об`єкта по господарського обліку АДРЕСА_1 , голова домогосподарства ОСОБА_7 , члени домогосподарства: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; житловий будинок 1960 року побудови, матеріал стін дерево, матеріал покрівлі шифер, загальна площа 61.9 кв.м., житлова 30.3 кв.м., кількість кімнат 3; земля в користуванні об`єкту 0,33 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд 0.25 га. ( а.с.13)

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 відмовився від одержання спадщини на земельні паї, майновий пай та грошові заощадження, які лишились після смерті дружини ОСОБА_7 на користь дітей сина - ОСОБА_3 та сина ОСОБА_2 . ( а.с.35)

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21, провадження № 61-15630св23).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, Велика Палата Верховного Суду сформувала загальний висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження та просив встановити факт, що житловий будинок, який відповідно до договору купівлі-продажу №80 від 26 вересня 1984 року знаходиться: « в с. Монастирище Ічнянського району Чернігівської області», що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 розташований за адресою « АДРЕСА_1 . Необхідність встановлення даного факту позивач обґрунтував неможливістю внесення змін чи доповнень до правовстановлюючого документу, договору купівлі-продажу №80 від 26.09.1984 року через ліквідацію Монастирищенської сільської ради.

Звернення з даним позовом у позовному провадженні, а не окремому пов`язане з наявністю спору між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо визнання права власності на будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до підпункту 10 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих законом повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради в галузі житлово-комунального господарства віднесено облік та реєстрацію відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форми власності.

Згідно зі ст. 40 цього Закону виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

При цьому чинне законодавство України чітко не регламентує процедуру присвоєння такої адреси, незважаючи на те, що жодного правочину з нерухомим майном неможливо здійснити, якщо йому не присвоєно поштову адресу. Водночас органи місцевого самоврядування не позбавлені можливості затверджувати такі процедури на місцях.

Правонаступником ліквідованих сільських рад є нова обрана рада новоутвореної територіальної громади, яка об`єднала колишні села. Новообрана рада є правонаступником усіх майна, прав та обов`язків колишніх сільських рад , що передбачено Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, правом на звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.

Приписи закону «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.01.2025 року у справі № 296/12456/23.

Таким чином, спір позивача щодо встановлення в судовому порядку факту про уточнення місця знаходження об`єкту нерухомого майна зазначеного в договорі купівлі-продажу від 26.09.1984 року не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 29.05.2025 року.

Головуючий: Судді: