ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7976/24 Номер провадження 22-ц/814/1714/25Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Пікуля В. П., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтава від 17 січня 2025 року, ухвалене суддею Шаповал Т. В., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди, в якому просив суд стягнути з держави Україна в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, у розмірі 20 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення в довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.11.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% ); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10%); премії (35%), обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №440/9010/23, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022. Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.01.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі, надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% ), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10%), премії (35%), обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №440/9010/23, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 - залишено без змін. 10.10.2024 відповідач повідомив його щодо проведення перегляду розміру грошового забезпечення на підставі рішення суду. Ввважає, що такими діями, відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, а також не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо наявності у нього сильних негативних почуттів, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву внаслідок не виконання відповідачем рішення суду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Зокрема, з`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів на обґрунтування заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги, що саме діями, які Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправними, відповідач спричинив ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він як фізична особа зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням прав людини, передбачених позивачу Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у ОСОБА_1 сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. Суд першої інстанції не звернув належної уваги, що позбавлення пенсії ОСОБА_1 у спосіб, не передбачений законодавством, є знущанням над людиною похилого віку, приниженням її гідності та людської особистості, суспільної значимості людини, є дискримінацією по відношенню до інших пенсіонерів за ознакою місця проживання, що вказує на різне поводження, що у сукупності, вочевидь, природно призводить до розпачу людини, душевних страждань, які пов`язані із усвідомленням доведення людини похилого віку по суті до стану жебракування, усвідомленням непотрібності людини у суспільстві, стану безвиході у взаємовідносинах з державним органом, який своїми діями не тільки усвідомлено та, вочевидь, порушує права позивача, але й підриває авторитет Держави, яка у Конституції України як соціальному договорі задекларувала те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Суд першої інстанції не звернув належної уваги на наявність очевидних порушень прав ОСОБА_1 на отримання пенсії, як єдиного доходу, наявну очевидну вину відповідача у позбавленні позивача джерела існування (пенсії). Суд першої інстанції не звернув належної уваги, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що у нашому випадку є рішення, яким суд визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання апеляційного суду 21.05.2025 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 02.04.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 84-85), які були доставлені до електронних кабінетів. В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив справу розглянути без його участі (а.с. 58). 20.05.2025 до апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 10.03.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 21.05.2025 о 10-40 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 (а.с. 14-17) рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення в довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.01.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% ); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10%); премії (35%), обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №440/9010/23, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022.

Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.01.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі, надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% ), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10%), премії (35%), обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №440/9010/23, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 - залишено без змін.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

У статтях 55,56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, а саме завдана шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з держави Україна в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, у розмірі 20 000 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19), згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №464/3789/17).

У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Згідно матеріалів справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення в довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.01.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про надбавку за кваліфікацію (5%) у сумі 296,00 грн. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням в ній надбавки за кваліфікацію (5%), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, для здійснення обчислення та перерахунку його пенсії з 01.02.2022. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Рішення набрало законної сили 08.10.2024 (а.с. 18-22).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення в довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.01.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% ); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10%); премії (35%), обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №440/9010/23, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022. Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зазначення довідці про грошове забезпечення №ФП63453/636 від 15.01.2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі, надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% ), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10%), премії (35%), обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №440/9010/23, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 - залишено без змін (а.с. 14-17).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП63453/15615 від 10.10.2024 повідомлено ОСОБА_1 , що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 після набрання ним законної сили ІНФОРМАЦІЯ_3 склав і направив до ГУ ПФУ в Полтавській області нову довідку від 10.10.2024 №ФП63453/15615 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 (а.с. 13).

Отже, по справі вбачається, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії набрало законної сили 08.10.2024 у зв`язку з його переглядом Другим апеляційним адміністративним судом від 08.10.2024, а через два дні листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП63453/15615 від 10.10.2024 повідомлено ОСОБА_1 , що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №440/1918/24 (після набрання ним законної сили) ІНФОРМАЦІЯ_3 склав і направив до ГУ ПФУ в Полтавській області нову довідку від 10.10.2024 №ФП63453/15615 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022.

Вказані обставини визнаються позивачем ОСОБА_1 .

З даним позовом до суду він звернувся 13.11.2024, тобто, трохи більше ніж через місяць після набрання рішенням суду законної сили, що не доводить наявність порушень прав позивача на отримання пенсії як єдиного доходу, вину відповідача у позбавленні позивача джерела існування (пенсії), у зв`язку з чим, як вказує позивач, він має право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правовідносин сторін, обставин справи та засад розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що своїми діями відповідач спричинив моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою та у зв`язку з порушенням прав людини, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у позивача сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву, то ці доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Апеляційний суд у складі колегії суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю пенсійного органу та моральною шкодою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.01.2023 у справі №454/287/22.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 січня 2025 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 травня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош В. П. Пікуль В. М. Триголов