Справа № 490/9259/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

23.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 11820,00 грн.

13 січня 2022 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва справу прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 28 березня 2022 року.

08 червня 2022 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи через мобілізацію головуючого по справі.

14 липня 2022 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва справу прийнято до провадження новим складом суду. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 28 вересня 2022 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2023 року заяву залишено без розгляду. Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції вважав, що оскільки заявник повторно не з`явився у судове засідання, наявні підстави для залишення його заяви без розгляду.

Не погодившись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, заявник зазначав, що звертаючись до суду із позовом, заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, позивачем зазначено, що 31 березня 2021 року його представником було подано до суду заяву про розгляд справи без участі сторін.

Ухвалою від 27.12.2023 року Миколаївського апеляційного суду ухвалу Центрального районного судум. Миколаєва від14 вересня 2023року скасовано , а справу направлено до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.01.2024 року суддею Чулупом О.С заявлено самовідвід від розгляду матеріалів позовної заяви.

Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.01.2024 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі ухвали суду від 22 січня 2024 року суддею Чулупом О.С заявлено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2024 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 26.01.2024 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів. Призначено судове засідання у справі на 01.04.2024 року.

Ухвалою суду під головуванням судді Гуденко О.А. від 15 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів - залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 2025 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.04.2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постанова суду апеляційної інстанції, серед іншого, мотивована помилковістю висновків суду з огляду на наявність в матеріалах справи заяв від позиваач та його представника про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.05.2025 року дану справу передано судді Гуденко О.А.

Згідно ч. 1ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених уст. 36ЦПК Українисуддязобов`язаний заявити самовідвід.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.

Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.

Відповідно до п.п.66 рішення ЄСПЛ усправі "Бочан проти України "суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені,які породжують сумніви у безсторонності суддіта оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).

ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч. 1ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Беручи до уваги той факт що суддею Гуденко О.А. було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, яка була в подальшому скасована, а також те, що суддею вже було висловлено позицію в даній справі щодо неможливості розгляду даної справи без участі сторони позивача, та враховуючи вимоги положень національного законодавства і практики Європейського суду з прав людини, з метою уникнення будь-яких сумнівів учасників цивільного процесу з розгляду матеріалів позовної заяви щодо неупередженості судді, суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 490/9259/20.

Керуючись ст.ст.36,38,40,258,260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи № 490/9259/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів .

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко