П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Київ

Справа № 753/17580/24

Провадження № 22-ц/824/7373/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Дім9000»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядкуписьмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Білою Яною Геннадіївною, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Дім 9000» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» позивач звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуг з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в розмірі 19 563,28 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 , згідно з договором на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та інженерних мереж з додатками (далі також - договір). Відповідачка, споживаючи надані позивачем послуги, не виконує своїх обов`язків щодо своєчасної оплати їх вартості, у зв`язку з тим, що відповідачка не вносять плату за отриманні послуги, у неї виникла заборгованість за період з 01.08.2023 по 31.08.2024 за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 17 802,06 грн. Відповідачка як боржники, що прострочила виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової у розмірі 1 226,67 грн та трьох процентів річних у розмірі 534,55 грн.

Ухвалою від 18.09.2024 суд відкрив провадження у даній справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Дім 9000» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Дім 9000» (, місце знаходження, м. Київ, вул. Нижній Вал, 17/8, офіс 6) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 19 563,28 грн, судовий у розмірі 3 028 грн та 7 000 грн - витрати на правничу допомогу, а всього 29 591 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто одна) гривня 28 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2024 ОСОБА_1 є власником квартири, будинок якої обслуговує ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» на підставі договору на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та інженерних мереж, акту приймання передачі та статуту. Відповідачка, споживаючи надані позивачем послуги, не виконує своїх обов`язків щодо своєчасної оплати їх вартості, за результатами оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» про стягнення з відповідачки заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, три проценти річних та індекс інфляції в загальному розмірі 19 563,28 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, 24 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Біла Я.Г. направила засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в обґрунтуванні доводів якої вказує на те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року є незаконним (порушує процесуальні та матеріальні норми права) та необґрунтованим (не відповідає обставинам справи, адже відсутній предмет спору).

Зазначає, що Відповідача не повідомляли належним чином про судові засідання, про подачу позову. Зокрема, Позивач у своїй позовній заяві вказував адресу Відповідача, яка тотожна місцю знаходження нерухомого майна, з приводу якого начебто виникла заборгованість. Вважає, що суд виходив з того, що спори про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги розглядаються за правилами виключної підсудності, проте усю кореспонденцію надсилав виключно за адресою реєстрації Відповідача. Тому стверджує, що через цю обставину, Відповідач була позбавлена можливості заявити про нижченаведені факти.

Повідомляє суд, що Відповідач ще 02 вересня 2024 року сплатила наявну заборгованість у розмірі 17 802,06 грн. Це підтверджується Квитанцією про сплату рахунку за комунальні послуги (сплачено 1120 грн. - 02.09.2024 15:57, Код авторизації: 666274, с-ма Portmone.com), та Квитанцією про сплату рахунку за утримання будинку та прибудинкової (сплачено 16 682,06 грн. - 02.09.2024 15:57, Код авторизації: 283273, с-ма Portmone.com).

Відповідні квитанції були надіслані одразу 02 вересня 2024 року в чат Viber Керуючій компанії (Позивачу). Позивач у відповідь підтвердив, що цю інформацію передали. Тому Відповідач жодним чином не могла і припустити, що проти неї буде ініційовано судове провадження.

Вважає, що Позивач починаючи з 02 вересня до 02 грудня 2024 року мав можливість перевірити факт надходження коштів та відсутності предмета спору, та повідомити про це Суд. Позивач є Керуючою компанією, постійно отримує кошти за житлово-комунальні послуги, тому мав належним чином перевіряти надходження від сплати послуг. Проте чомусь, фактично при відсутності спору з 02 вересня 2024 року, Позивач 03 вересня о 15:17 сформував платіжну інструкцію на сплату судового збору, та в особі представника 03 вересня підписав позов, який надійшов до Суду 10 вересня 2024 року.

Заявляє, що бездіяльність Позивача не може бути підставою для повторного стягнення заборгованості Відповідача, яку вона сплатила до дати подачі/підписання позову. Крім цього, Відповідач не повинна безпідставно сплачувати інфляційні втрати та 3% річних за прострочення, та витрати на правничу допомогу, якою скористався Позивач. Виключно помилка Позивача призвела до того, що вони скористалися правничою допомогою. Враховуючи, що сума боргу була погашена до подачі позову, відсутні підстави стягнення штрафних санкцій та судових витрат, а також враховуючи сплату боргу до подачі позову, у даному випадку, витрати на правничу допомогу не відповідають критерію «неминучості» та дійсної необхідності, і створюють непропорційний фінансовий тягар по відношенню до Відповідача.

Відтак вважає, що оскільки предмет спору у справі відсутній, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02.12.2024 року у справі № 753/17580/24 підлягає скасуванню, провадження у справі № 753/17580/24 - закриттю.

Також просить стягнути з Позивача на користь Апелянта судові витрати у розмірі 14 542.00 грн. (10 000 гривень - витрати на професійну правничу допомогу; 4542.00 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 28 січня 2025 року, апеляційну скаргу передано судді-доповідачу Стрижеусу А. М.

Листом Київського апеляційного суду від 13 березня 2025 року витребувано матеріали справи № 753/17580/24 з Дарницького районного суду міста Києва.

25 березня 2025 року матеріали справи № 753/17580/24 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за позовом ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

04 квітня 2025 року представник позивача ТОВ «Управляюча компанія «Дім9000» - адвокат Безсмертний О. О. подав до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що дійсно, Відповідачем, було здійснено платежі, за якою Відповідач частково погасила заборгованість. Проте вказує, що Позивач поніс збитків завданих діями Відповідача у вигляді інфляційних нарахувань у розмірі - 1 226.67 грн, 3% річних - 534.55 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028.00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 7 000.00 грн. На даний час заборгованість не погашена.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору на утримання та технічне експлуатаційне обслуговування житлових будинків та інженерних мереж, акту приймання передачі та статуту.

За даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2024 ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

З 01.08.2023 по 31.08.2024 Відповідач не вносить плату за отриманні житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 17 802,06 грн.

Додатково, згідно з наданим позивачем розрахунком його втрати від інфляції становлять 1 226,67 грн, а також 534,55 грн. - 3 % річних.

Відповідач 02 вересня 2024 року сплатила наявну заборгованість у розмірі 17 802,06 грн. Це підтверджується Квитанцією про сплату рахунку за комунальні послуги (сплачено 1120 грн. - 02.09.2024 15:57, Код авторизації: 666274, с-ма Portmone.com), та Квитанцією про сплату рахунку за утримання будинку та прибудинкової (сплачено 16 682,06 грн. - 02.09.2024 15:57, Код авторизації: 283273, с-ма Portmone.com). Відповідні квитанції були надіслані одразу 02 вересня 2024 року в чат Viber Керуючій компанії (Позивачу). Позивач у відповідь підтвердив, що цю інформацію передали.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що відповідач повернув суму завданих інфляційних втрат та 3% річних - матеріали справи не містять.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку» (далі - Закон 2866-III) основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані:

1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку;

2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку;

3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням;

4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм;

5) виконувати рішення зборів співвласників;

6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин;

7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку;

8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства;

9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом;

10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Частини 2 цієї статті унормовано, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно частини 3 цієї статті у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач, до своєї апеляційної скарги додав квитанції про сплату рахунку за комунальні послуги (сплачено 1120 грн. - 02.09.2024 15:57, Код авторизації: 666274, с-ма Portmone.com), та про сплату рахунку за утримання будинку та прибудинкової території (сплачено 16 682,06 грн. - 02.09.2024 15:57, Код авторизації: 283273, с-ма Portmone.com).

У своєму запереченні на апеляційну скаргу Позивач визнає той факт, що Відповідачем дійсно було погашено основну заборгованість, та зазначає, що оскільки Відповідачем досі не сплачено інфляційні втрати та 3 % річних, то заборгованість погашена лише частково.

Відповідно до ст. 367 ЦК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з того, що Відповідач не міг мати умислу не подати відповідні докази до суду першої інстанції, оскільки це суперечило б його інтересам, Відповідач загалом не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, та добросовісно, без порушення строків апеляційного оскарження, звернувся до апеляційного суду, суд вважає за можливе прийняти ці нові докази.

Відтак, предмет спору, в частині 17 802,06 грн. основної заборгованості, яка була сплачена 02.09.2024 року - відсутній.

Щодо питання інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач у своєму позові просить стягнути понесені збитки завданих діями Відповідача у вигляді інфляційних нарахувань у розмірі 1226,67 грн. та 3% річних у розмірі 534,55 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання в частині заборгованості за житлово-комунальні послуги у період за період з 01.08.2023 по 31.08.2024.

Тим не менш, у своєму запереченні на апеляційну скаргу сторона Позивача вже говорить про необхідність стягнути з Відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з жовтня 2020 року по 23 лютого 2022 року, що розцінюється Київським апеляційним судом як технічна помилка при формуванні заперечення, а сама така вимога є необґрунтованою та не стосується розгляду даної справи.

05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (далі - Постанова №206).

Абзацом 1 пункту 1 вказаної Постанови №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 2 Постанови №206 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року викладено п. 1 постанови № 206 у новій редакції, згідно якої з 01.01.2024 мораторій діє лише у громадах, віднесених Мінреінтеграції до зон бойових дій/окупації або щодо пошкодженого житла; в інших регіонах нарахування інфляції та процентів дозволено.

Відтак, з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2023 року існував мораторій на нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних нарахованих на заборгованість за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, в не залежності від місця проживання боржника у будь-якій місцевості України. З 01 січня 2024 року ця заборона стосується лише виключного переліку громад, зон та територій. Об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , до такого переліку з 01.01.2024 року не відноситься.

Згідно даних розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, інфляційні втрати становлять 1226,67 грн., 3% річних - 534,55 грн., періодом нарахування інфляційних втрат на 3% річних є вересень 2023 року - липень 2024 року.

Таким чином Позивач безпідставно просить стягнути грошову компенсацію за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період що знаходиться в межах 2023 року.

Відповідно стягненню підлягають лише інфляційні втрати та 3% річних у період з 01 січня 2024 року по 31 серпня 2024 року, що дорівнюють 869,71 грн. - інфляційного збільшення та 356,04 грн. - 3 % річних (кількість днів у періоду 244) відповідно.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України також підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення тіла заборгованості, а сума 3% річних та інфляційних втрат зменшенню з 534,55 грн. до 356,04 грн. та з 1226,67 грн. до 869,71 грн. відповідно.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню на 6,27% (1225,75 грн. * 100 % / 19563,28 грн.).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції.

Установлено, що Позивач при зверненні до суду просив суд стягнути 7 000,00 гривень витрат на професійну правову допомогу у зв`язку із звернення до суду. Рішенням суду першої інстанції вимоги Позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. задоволено в повному обсязі.

01 червня 2024 року між адвокатом адвокатським об`єднанням «Лігал Кейс» та ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» укладено договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого адвокатське об`єднання надає професійну правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором, щодо здійснення представництва, захисту прав та законних інтересів ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000 при підготовці та веденні справ у судах.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом з позовною заявою позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 01 червня 2024 року, акт надання послуг на суму 7 000,00 гривень, та детальний опис за надані правові послуги адвокатами Адвокатського об`єднання.

Також у відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» - адвокат Безсмертний О.О. заявив, що під час розгляду справи в апеляційному суді були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

На підтвердження зазначеного до матеріалів справи не було долучено жодного документу.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню за подачу позовної заяви, судова колегія виходить з того, що дана справа для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує зібрання великого обсягу доказів, не потребує залучення додаткових учасників справи, а також виходить з обізнаності сторони Позивача про відсутність спору в частині основної заборгованості та приховування ним цього факту від суду першої інстанції.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід змінити,

витрати Позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн зменшити, стягнувши з Відповідача 500 грн., у решті заявленої суми відмовити.

Також, при подачі апеляційної скарги Відповідачем заявлена вимога про стягнення 10 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу у зв`язку із звернення до апеляційного суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом з апеляційною скаргою Відповідачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 20 січня 2025 року, завдання клієнта про надання правової допомоги під час апеляційного перегляду справи на суму 10 000,00 гривень.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, судова колегія виходить з того, що дана справа при її перегляді у суді апеляційної інстанції, для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує зібрання великого обсягу доказів, що вже надавалися протягом тривалого розгляду справи, залучення до участі у справі інших учасників.

Отже, враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, колегія судів дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ТОВ «Управляюча компанія» на користь ОСОБА_3 , витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 2 000,00 грн.

Щодо судових витрат за подання позову та апеляційної скарги.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви Позивачем у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" сплачено судовий збір в сумі 3028 грн (а. с. 34).

Також з матеріалів справи вбачається, що Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 4 542 грн. (а. с. 60).

Отже, оскільки колегія суддів змінила рішення суду першої інстанції та шляхом зменшення розміру заборгованості за надані послуги задовольнила позовні вимоги частково, то з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 189,86 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А на користь Відповідача з позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4257,22 грн, що пропорційно відмовлених позовних вимог.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, враховуючи, що розмір судових витрат Відповідача на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу є більшим, ніж розмір витрат Позивача, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України Позивач зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 різницю таких витрат у розмірі 5567 грн. 36 коп. (4257,22 + 2000,00- 189,86- 500,00).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави покладення на Позивача понесених ОСОБА_1 судових витрат в сумі 5567,36 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Дім 9000» (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 17/8, офіс 6) заборгованість за житлово-комунальні послуги, спожиті з 01 серпня 2023 року по 31 серпня 2024 року, у розмірі 1 225 (одна тисяча двісті двадцять п`ять) гривень 75 копійок, з яких: 869,71 грн. - інфляційні втрати; 356,04 грн. - 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Дім 9000» (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 17/8, офіс 6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) судові витрати у розмірі 5 567 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 36 копійок.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до ВерховногоСуду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна