Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Вигівська В. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 08 липня 2024 року сталась ДТП. Винним у даному ДТП було визнано відповідача ОСОБА_1 . На час пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно проведеного дослідження, вартість матеріальної шкоди становить 107 722,38 грн. Оскільки страховою компанією не покрито суму збитків, а МТСБУ відмовило у виплаті відшкодування, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати збитки. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдану його неправомірними діями шкоду.

Посилаючись на такі обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду в розмірі 107 722,38 грн. та судові витрати по сплаті судового збору 3 028,00 грн.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без участі представника.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Пропонував представнику Військової частини за власний кошт відремонтували автомобіль, однак позивач відмовився і пояснив, що потрібне офіційне відшкодування. Відповідач не спростував суму збитків, погодився на її стягнення, однак звертав увагу суду на те, що не може сплатити суму збитків одним платежем.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2024 року о 10.00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Набережно-Хрещатицькій, в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попереду та після зіткнення за інерцією руху здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_4 . В результаті ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (протокол серії ААД № 970388 від 08.07.2024 року про адміністративне правопорушення) та накладено на нього адміністративне стягнення штраф на користь держави (справа №758/8981/24).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, зазначена постанова Подільського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 р. доводить факт ДТП та її вчинення з вини відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля «Volkswagen Т6 Kombi», д.н.з. НОМЕР_4 є Військова частина НОМЕР_5 (а.с.32).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Так, встановлено, що водій автомобіля «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на момент ДТП не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до підпункту а, пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.

На момент вчинення ДТП Відповідач, перебуваючи за кермом автомобіля «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_2 не застрахував свою цивільно- правову відповідальність.

Військова частина НОМЕР_1 зверталася із заявою про страхове відшкодування до МТСБУ, на яку МТСБУ повідомило, що МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати військовій частині НОМЕР_6 -Н

Так, відповідно до листа МТСБУ від 19.07.2024№3-016/30389, МТСБУ здійснює виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.47). Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Хоча передбачені пунктом 13.1 статті 13 Закону категорії громадян звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів. Зазначена правова позиція підтверджується висновками, зазначеними у постанові Верховного Суду України від 31.10.2018р. по справі №204/3413/16-ц (провадження №61-21601с618).

Оскільки на дату ДТП у водія ОСОБА_1 був відсутній договір зазначеного виду страхування по відношенню до транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , то зазначений транспортний засіб не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону.

Таким чином, відповідач у справі ОСОБА_1 , як винна особа, яка не застрахувала свою цивільну відповідальність, має обов`язок відшкодувати позивачу, як потерпілому, в порядку визначеному ст. 1166 ЦК України спричинені в результаті ДТП збитки.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження завданого збитку, представник позивача Військової частини НОМЕР_6 -Н надав суду Звіт з експертної оцінки колісного транспортного засобу №70473 від 09 серпня 2024 року. Так, станом на 07 серпня 2024 року вартість автомобіля без урахування пошкоджень при ДТП, становить 1 258 490,08 грн., вартість відновлювального ремонту становить 143 879,65 грн. Тому матеріальний збиток, завданий власнику Volkswagen Т6 Kombi, д.н.з. НОМЕР_4 , після ДТП станом на 07.08.2024 становить без урахування втрати товарного вигляду 107 722,38 грн.(а.с.15-24).

Саме у такому розмірі позивач просить стягнути збитки з відповідача.

Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) 107 722,38 грн. на відшкодування шкоди.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки суд визнав доведеними позовні вимоги, тому на користь позивача у справі із відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. А саме з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_8 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) 107 722,38 грн. на відшкодування шкоди та 3028 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Войтенко