532/765/25
2-о/532/70/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- представник заявника адвокат Бобрищева І. Р.,

заінтересовані особи:

- ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Кобеляцького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Зазначає, що з 1989 року проживала однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу спільно з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство, мали спільний бюджет та фактично мали взаємні права та обов`язки.

У лютому 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин заявника із спадкодавцем.

Таким чином, з метою оформлення спадщини після ОСОБА_4 , заявник ОСОБА_1 прохає суд встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року відкрито провадження по справі.

Заявник ОСОБА_5 та її представник, адвокат Бобрищева І. Р. будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяви про розглдя справи без їх участі. Заяву про встановлення факту підтримали в повному обсязі.

Заінтересовані особи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Не заперечують щодо задоволення вимог заявника.

Суд, заслухавши учасників справи та показання свідків, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адре- сою: АДРЕСА_1 , який належав йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.12.2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6).

Спадкова справа після померлого ОСОБА_4 у Кобеляцькій державній нотаріальній конторі відсутня.

Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Чмир Тамарі Миколаївні відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , в зв`язку з відсутністю документів про родинні стосунки померлого та заявника або факт проживання заявника із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років (а.с. 7).

За даними погосподарських книг № 11 за 1991-1995 роки, № 7 за 1996-2000 роки, № 2 за 2001-2005 роки, № 3 за 2006-2010 роки та № НОМЕР_2 за 2011-2015, 2016-2023 роки, за адресою: АДРЕСА_1 значиться: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із довідки № 09-12/5/18 від 31.01.2025 року, виданої виконавчий комітетом Білицької селищної ради, ОСОБА_1 дійсно доглядала та вела спільне господарство із ОСОБА_4 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Крім цього, згідно довідки № 09-12/5/25 від 12.02.2025 року, виданої виконавчий комітетом Білицької селищної ради, ОСОБА_4 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9). В даному будинку ніхто не зареєстрований і не проживає.

Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст. 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які показали суду, що знайомі із ОСОБА_1 , яка з 1989 року постійно проживала разом із ОСОБА_4 до дня його смерті, однією сім`єю та вели спільне господарство. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8 , здійснила його поховання та догляд за могилою. Свідок ОСОБА_7 зазначив, що були сусідами із ОСОБА_1 та остання проживала із ОСОБА_4 до дня його смерті як чоловік і дружина, не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі.

Такі показання свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами, не викликають сумніву, тому вважаються судом достовірними доказами.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і інше.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018 року.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Так, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки породжує її право на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 .

Разом з тим, під час розгляду справи встановлено, що заінтересовані особи, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які є сестрами ОСОБА_4 , а отже мали право на прийняття спадщини, не заперечують щодо задоволення заявлених вимог про встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_4 . Інших осіб, які б мали право на спадщину після смерті ОСОБА_9 судом не установлено.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що факти, які прохає встановити заявник знайшли своє підтвердження перевіреними судом доказами, суд вважає, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя