Справа № 463/9602/24 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т. І.
Провадження № 22-ц/811/807/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою предстаника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 грудня 2024 року в складі судді Котормуса Т.І. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У жовтні 2024 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 у розмірі 25 598,86 грн, з яких: 12675, 04 грн. заборгованість по кредиту, а 12923, 82 грн. сума боргу за відсотками, а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 02.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір №524011499 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 16250 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» укладений Договір факторингу №28/1118-01.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

04.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №0409/2024 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021.

Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 у розмірі 25598,86 грн., з яких: 12675, 04 грн. заборгованість по кредиту, а 12923, 82 грн. сума боргу за відсотками. Просить позов задовольнити .

Заочним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 грудня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 у розмірі 25598, 86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» суму сплаченого судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та 6000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 лютого 2025 року заяву ОСОБА_2 , від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення в загальному порядку оскаржила ОСОБА_3 , апеляційну скаргу в інтересах якої подала адвокат Зачепіло З.Я. Вважає дане рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що сума заборгованості за кредитним договором не доведена, між сторонами не погоджувався новий строк кредитування після 08.03.2022, відтак кредитодавець пісдя 08.03.2022 втратив право нараховувати проценти. Нараховані проценти не грунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену у договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Додає, що в матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму нарахованого відповідачу кредитного ліміту, а також виписки за картковими рахунками та сам розрахунок заборгованості з моменту укладення кредитного договору, в якому прослідковується виконання умов зобов`язання відповідачем по вищевказаному договорі. При цьому зауважує, що наданий розрахунок суми заборгованості фактором, тобто ТОВ «Юніт Капітал» не є належним та допустимим доказом, який підтверджує суму боргу перед позивачем та наявність самої заборгованості, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом.

Звертає увагу на те, що первинний договір факторингу був підписаний 28.11.2018, а кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 02 листопада 2021 року. Тобто, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підписали договір факторингу ще до самого існування кредиту, що унеможливлює його передачу. Тому вважає, що до позивача ТОВ «Юніт Капітал» не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021.

Щодо витрат за надання правничої допомоги на інших судових витрат, то вважає, що сума до стягнення є безпідставно завищеною та навязливою з метою стягнення більшої суми з відповідача.

Просить скасувати заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задовольнити частково, а саме стягнути тіло кредиту в розмірі 12675 грн. 04 коп., в іншій частині відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» заперечив щодо доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначає, що згідно із п. 1.3 Договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018 право віимоги розумієнться всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Право вимоги за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 22.02.2022, відповідно до підписання сторонами реєстру права вимоги №174 та після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 02.12.2021. Підписанням реєстру прав вимоги Сторони засвідчили передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром.

Додає, що відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Отже, реєстр №174 від 22.02.2022, що містить інформацію про боржника, підтверджує факт переходу права вимоги у визначений момент.

Щодо нарахування відсотків, то вказує на те, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості, створений та підписаний електронним підписом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються та містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано стягнення.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договром, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 отримала кошти за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 в розмірі 16250 грн. та їх не повернула у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то вимоги позивача є підставними. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. Враховуючи той факт, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» останнім відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» на підставі Договору факторингу №0409/2024 від 04.09.2024 і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов підлягає до задоволення повністю.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Договір № 524011499 (а.с.21 зв. - 24).

Відповідно до умов Договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 16250 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 251, 85 грн. в день, що становить 0,69%, строком кредитування на 126 днів з 02.11.2021.

Згідно із п. 1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85% річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним.

Відповідно до п. 1.5. Договору на умовах, викладених в п. 1.6 Договору, до відносин між Стлоронами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним.

У заяві на отримання грошових коштів в кредит від 02.11.2021 (а.с. 32), ОСОБА_1 вказала серед іншого дані своєї банківської картки, та як вбачається із платіжних доручень № 00202е73-с81f-4аа-9a33-b97е6е9b9с15 від 02.11.2021, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало отримувачу ОСОБА_1 згідно договору №524011499 від 02.11.2021 грошові кошти у сумі 16250,00 грн за реквізитами банківської картки, вказаної позичальником при оформленні кредиту (а.с.36).

Під час укладення договору, відповідачкою також підписано Графік розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору №524011499, та згідно якого достовірно обізнана про сукупну вартість кредиту 25052,64 грн., що включає в себе суму процентів за користування кредитом у розмірі 8802,64 коп. та тіло кредиту 16250 грн. (а.с.25).

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 12 675 грн. 04 коп. тіла кредиту та 12 759,04 грн. (а.с. 66-67).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 524011499 укладений 02.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 у формі електронного документа, шляхом ідентифікації позичальника із зазначенням ним своїх персональних даних та використання ним електронного цифрового підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV59КХ8, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі. Факт укладення Договору не заперечується відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент їх укладання та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цими договорами.

Розмір заборгованості за тілом кредиту, згідно із укладеним відповідачем з «Манівео швидка фінансова компанія» кредитним договором, апелянтом не оспорюється, зокрема в апеляційній скарзі представник відповідачки просить стягнути тіло кредиту в розмірі 12675 грн. 04 коп.

В свою чергу, щодо стягнення заборгованості за процентами, колегія суддів звертає увагу, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідно до положень частини першої статті 12 цього Закону у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Абзацом другим частини п`ятої цієї статті Закону визначено, що договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Умовами укладеного 02 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та ОСОБА_1 кредитного договору № 524011499 визначено, що кредит надається строком на 126 днів від дати його отримання; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (п. 1.4.).

Відповідно до п. 1.5. Договору на умовах, викладених в п. 1.6 Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним.

Аналіз змісту договору від 21 грудня 2021 року свідчить, що такий укладено без порушенням вимог частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тобто підстави вважати його нікчемним, відсутні.

Оскільки нарахування процентів в більшому від базового розмірі не застосовується як наслідок прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором, а залежить від період користування кредитом, приписи пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», якими споживач звільняється від обв`язку сплати таких процентів, в даному випадку є незастосовними.

Здійснивши аналіз правильності нарахування позивачем процентів, зокрема, виходячи з їх розміру та періоду кредитування, колегія суддів вважає його правильним.

Відповідач, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі жодних заперечень щодо підставності нарахування процентів та їх розміру не навів, будь-яких контррозрахунків в цій частині позовних вимог до суду не подав.

Відтак, позовні вимоги про стягнення процентів є обґрунтованими, як і відповідні висновки суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про безпідставність нарахування кредитодавцем після 08.03.2022 процентів, з врахуванням того, що у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти після закінчення строку кредитування, оскільки згідно із наданим розрахунком заборгованість за процентами нарахована до 22.02.2022, а саме в межах строку кредитування 126 днів, який визначений умовами кредитного договору від 02 листопада 2021 року № 524011499.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «Юніт Капітал» зазначив, що право вимоги до ОСОБА_1 за договором №524011499 від 02.11.2021 перейшло до товариства на підставі договорів факторингу.

Встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а.с. 39-42).

Згідно укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнтом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року та №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023, від 31 грудня 2021 року продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року( а.с. 45, 46-49, 51, 52, 53).

Предметом договору факторингу №28/1118-01 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2. визначено, що «кредитний договір» - кредитний договір, укладений між Клієнтом і Боржником, права вимоги за яким відступаються, та який відповідає наступним критеріям: боржником за Кредитним договором виступає фізична особа та кредт не забезпечується заставою. Прелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п.1.3 договору факторингу).

У пункті 1.5. договору факторингу зазначено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма реєстру прав вимоги наведена в Додатку №1 до цього договору.

Пунктом 4.1. передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №174 від 22.02.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримав право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 754) за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 на загальну суму 25434,04 грн. із сумою фінансування 4436,26 грн. (а.с.54 зв.).

Також, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01.

Згідно укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» додаткових угод №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, строк дії договору факторингу було продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с. 37-38).

Предметом даного договору факторингу є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.2.1,4.1 договору факторингу).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021, загальний розмір боргу становить 25598,86 грн, з яких: 12675,04 - тіло кредиту; 12923,82 грн. - проценти (а.с. 68).

Крім того, 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №0409/24, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 (а.с. 58-61).

За цим договором фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1 договору факторингу).

Відповідно до п.1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Згідно із витягом з реєстру боржників від 04 вересня 2024 року за договором факторингу №0409/24 від 04.09.2024, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 200) за кредитним договором №524011499 від 02.11.2021 на загальну суму 25598,86 грн., з яких 12675,86 грн. тіло кредиту та 12923,04 грн. відсотки (а.с. 63).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Юніт Капітал» посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018 році - 2024 роках. Сам кредитний договір №524011499 від 02.11.2021 року укладений після укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Здійснивши аналіз умов укладених 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та ТОВ «Таліон Плюс», 23 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» та 04 вересня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договорів, колегія суддів вважає, що між цими особами було укладено саме договори факторингу, а не договори про відступлення права вимоги, предметом яких були як право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога) (договори між ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та ТОВ «Таліон Плюс» та між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс»), так і право вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). При цьому, на момент складення реєстру боржників, відповідно до умов договорів факторингу, укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та ТОВ «Таліон Плюс» та між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача, за укладеним ним 02 листопада 2021 року кредитним договором № 524011499 було дійсним, адже настав строк виконання за цим зобов`язанням з боку відповідачки (позичальника). Такі договори укладено між юридичними особами, які є фінансовими установами, в судовому порядку недійсними не визнані, підстав вважати їх нікчемними, немає.

За таких обставин, правильним є висновки суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 02 листопада 2021 року №524011499, оскільки таке набуто ним на законних підставах, відтак позов пред`явлено обґрунтовано та підставно.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

В свою чергу, задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України провів розподіл судових витрат, поклавши понесені позивачем витрати із сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на відповідачку ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу предстаника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 травня 2025 року.

Головуючй А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк