Справа № 455/1806/24 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 22-ц/811/1106/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, збільшення їх розміру,

ВСТАНОВИВ:

в липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 02 березня 2014 року у справі №455/53/15 та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зміну способу стягнення аліментів, збільшення їх розміру, до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвала суду мотивована тим, що з отриманої судом інформації з військової частини НОМЕР_1 в сукупності з представленими суду витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), вбачається, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України у складі військової частини НОМЕР_1 , яка переведена на військовий стан, при цьому, відповідач приймає участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань чи то у складі сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , до якої залучаються військовослужбовці та беруть безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань, чи то у складі тактичних груп інших військових частин, на підставі відрядження. Наведені обставини, вказують на наявність сукупності правових підстав для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 подавши в квітні 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали не врахував того, що відповідач приймає участь у виконанні бойових завдань лише періодично. Тобто має можливість брати участь в судових засіданнях, наприклад в режимі відеоконференції або через представника. Військова частина, в якій проходить службу відповідач знаходиться віддалено від зони бойових дій. Не враховано судом, що зупинення провадження у справі шкодить інтересам дитини, яка отримує аліменти в розмірі 600 грн 00 коп. на місяць.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення (див. постанову Верховного Суду від 13 квітня 2023 року в справі № 914/2150/18).

Провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

За приписами пункту 2 частини першої цієї статті Кодексу, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, дана норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони (третьої особи) у складі Збройних Сил України. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством (див. постанову Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 380/7845/21).

Також приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи (див. постанову Верховного Суду від 15 серпня 2023 року в справі № 174/760/21).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47).

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено, зокрема розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін, неприпустимість зловживання процесуальними правами, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 9 листопада 2022 року в справі №753/19628/17 і від 29 березня 2023 року в справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року, на які міститься посилання в апеляційній скарзі, зроблено такі висновки:

«В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (пункт 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини).

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (частина друга статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»).

Вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на дитину, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Верховний Суд також бере до уваги те, що у справі, яка стосується аліментів на дитину, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Верховний Суд наголошує, що забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини слід у кожній справі, яка стосується прав та інтересів дитини, зокрема і в справі про зміну способу стягнення та розміру аліментів на неї.

За обставин цієї справи (на відміну, наприклад, від справи № 317/3364/21, в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову 5 червня 2024 року) із урахуванням того, що відповідачка користується правничою допомогою адвоката, мала можливість висловитися щодо позовних вимог, особисто підписала клопотання про зупинення провадження у справі у судах першої й апеляційної інстанцій, була представлена адвокатом на судових засіданнях, через нього подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також відзив на касаційну скаргу, беручи до уваги документи, які вона надала в апеляційному суді для зупинення провадження у справі, таке зупинення хоч і відповідатиме певним інтересам відповідачки, але може зашкодити інтересам малолітньої дитини в отриманні передбаченого законом утримання з боку її матері, позбавленої батьківських прав. Отже, з огляду на вказане зупинення провадження у справі порушує баланс інтересів дитини і батька, з одного боку, та її матері, з іншого боку, і суперечить найкращим інтересам цієї дитини. Тому касаційна скарга є обґрунтованою.

З огляду на те, що інтереси відповідачки під час усього провадження у справі представляє адвокат, а вона самостійно підписувала заяви з процесуальних питань, подані до судів першої й апеляційної інстанцій, Верховний Суд критично оцінює аргументи відзиву на касаційну скаргу про те, що відповідачка, виконуючи її конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, не може реалізувати процесуальні права й обов`язки».

Частиною першою статті 222 ЦПК України визначено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

У судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (частина перша статті 14 ЦПК України).

Згідно зі частиною четвертою статті 14 ЦПК України єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Частиною п`ятою статті 14 ЦПК України визначено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Абзацом першим частини шостої статті 14 ЦПК України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Частина сьома статті 14 ЦПК України визначає, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (абзац перший частини шостої статті 128 ЦПК України).

Частиною першою статті 212 ЦПК України визначено, що учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Згідно відповіді № 11321085 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС відповідач ОСОБА_3 має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. Дата реєстрації: 28.08.2024.

У справі, що переглядається:

- ухвалою суду від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі. Вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В ухвалі не зазначено, що учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду, оскільки в суді наявна відповідна технічна можливість;

- судові повістки надсилались ОСОБА_3 за його зареєстрованим місцем проживання, проте докази про їх отримання, окрім трьох разів, в матеріалах справи відсутні;

- в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа, а саме ухвали про відкладення розгляду справи від 06 березня 2025 року ОСОБА_3 в його електронний кабінет;

- з наданих військовою частиною документів убачається, що ОСОБА_3 періодично залучається та бере участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновок місцевого суду про зупинення провадження у справі передчасним, адже судом не повідомлено ОСОБА_3 про існуюче провадження, в якому він має процесуальний статус відповідача, не роз`яснено йому його процесуальних прав та обов`язків, зокрема, право мати представника та брати участь особисто або через представника в судових засіданнях в режимі відео конференції, не заслухано його думку щодо зупинення провадження у справі, а також не враховано те, що хоча військова частина, в якій він проходить службу і переведена на воєнний стан, проте він виконує бойові завдання у зоні бойових дій лише періодично, що за наявності у нього зареєстрованого електронного кабінету не виключає можливості брати участь в розгляді справи в режимі відеоконференції. У цьому зв`язку, колегія суддів враховує і предмет спору, а також те, що зупинення провадження в такому спорі не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини сторін.

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 березня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич