Справа № 296/3010/24
УХВАЛА

"21" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Григурко А.Ю.,

розглянувши без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб в залі суду міста Житомира подання приватного виконавця Виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

УСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, а також, розглядати подання за відсутності приватного виконавця.

В обґрунтування вимог подання приватний виконавець вказує, що у її провадженні перебуває виконавче провадження № 77009951 з примусового виконання ухвали суду № 296/3010/24 від 26 листопада 2024 року про затвердження Мирової угоди, укладеної 24 вересня 2024 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та затвердження порядку щомісячного погашення останнім заборгованості за договором позики у розмірі 61 500 доларів США (у гривневому еквіваленті 2 398 340,10). Копію постанови про відкриття ВП № 77009951 від 28 січня 2025 року виконавцем надсилалася боржнику.

Крім того, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, постановою від 28 січня 2025 року було накладено арешт коштів ОСОБА_1 у межах звернення стягнення.

Постановами від 03 лютого 2025 року про арешт майна боржника приватним виконавцем накладено арешт на частки ОСОБА_1 в ТОВ «Черняхівагроліс», ТОВ «Полісся-Гранресурс», ТОВ «Вектор Дев`ять», ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Капіталбуд», ПП «Перспектива-Плюс М», ПП «Укрімекспо», ПП «Полісся-термінал Сервіс», ПП «Стрим Лайф», ПП «Надрагрансесурс», ПП «Полісся-Граніт» та ПП «Поличка».

З метою з`ясування адреси реєстрації боржника, виконавець направила запит до Житомирської міської ради і отримала відповідь, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

14 лютого 2025 року приватним виконавцем на адресу боржника направлено рекомендованим листом вимогу № 6955, відповідно до якої зобов`язано боржника надати до 27 лютого 2025 року виконавцю декларацію про доходи.

27 лютого 2025 року приватним виконавцем повторно направлено боржнику рекомендованим листом вимогу № 10482 відповідно до якої його було зобов`язано надати до 13 березня 2025 року виконавцю декларацію про доходи.

Вимога щодо надання декларації, що має бути подана протягом 5 днів після отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, так і не було подано.

Приватний виконавець вказує, що ОСОБА_1 фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду. Боржника повідомлено, що у разі неявки у вказану дату та час, у відповідності до вимог чинного законодавства, буде подано подання до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З дати набрання законної сили рішенням суду і станом на день звернення до суду з поданням, боржник всю суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання не вчинив, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали подання та справи № 296/3010/24 2/296/1951/24, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 13 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Одним із заходів виконання рішення суду може бути тимчасове обмеження особам (боржникам) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

При цьому, предметом доказування є саме факт умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань за умови об`єктивної спроможності боржника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього (наприклад, приховування майна, коштів, документів, порушення умов щодо арешту майна та заборони його відчуження, створення інших перешкод для виконання рішення тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Таким чином, самої наявності заборгованості недостатньо для прийняття рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за кордон.

Подання повинно містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а в наданих суду матеріалах будь-які обґрунтування чи докази умисного ухилення ОСОБА_1 від погашення заборгованості відсутні. Матеріали подання не містять доказів на підтвердження вчинення боржником умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду. Відсутні дані про й те, що боржник свідомо перешкоджає приватному виконавцю у примусовому виконанні судового рішення.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення виконавцем всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Належить також зазначити, що у поданні приватним виконавцем не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування. Передчасне і безпідставне обмеження таких прав є неприпустимим.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що подання приватного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає як передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст. 260, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. П. Сингаївський