Справа №524/1592/24
Провадження №2/524/3437/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.09.2011 в сумі 45616,85 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26.09.2011 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір. На підставі анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 11.02.2025 становить 45616,85 грн.

Зазначив, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування). Звертав увагу, що виписка по рахунку підтверджує те, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Вказав, що Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Звертав увагу на те, що період з 17.03.2022 по 29.01.2024 строки, визначені статтями 257-259 ЦК України, продовжувались на строк дії воєнного стану в Україні, а в період з 30.01.2024 по день підписання позовної заяви - зупинявся на строк дії воєнного стану в Україні.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову заперечує. Вказав, що сторонами не було погоджено умови кредитування( кредитний ліміт, відсоткова ставка, порядок і строки розрахунку за кредитом, строк дії кредитної картки, тощо), а тому у Позивача відсутні підстави вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.08.2007 по 26.09.2011, як такі, що документально не підтверджені. Вважає, що кошти, які вносились на рахунок та були зараховані банком на погашення заборгованості за відсотками мають бути враховані на погашення тіла, оскільки умови щодо нарахування відсотків, сторонами не погоджувались. Звертав увагу на те, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 08.09.2020 передбачає дві різні умови кредитування: кредитною карткою «Універсальна» і «Універсальна Gold», а тому із неї неможливо зрозуміти, яку ж саме кредитну картку з відповідними умовами кредитування було отримано Відповідачем.

Звертав увагу, що з урахуванням введеного в Україні 12.03.2020 карантину, який неодноразово продовжувався, а потім і воєнного стану, який діє і наразі, позовна давність за кожним окремим платежем по кредиту у даних спірних правовідносинах сплинула 12.03.2017. Зазначив, що наявні підстави для застосування строків позовної давності за період з 2007-2019.

У запереченнях відповідач просив врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Вважає, що у цій справі не доведено, що надані ним суду Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та Правила надання банківських послуг є частиною договорів від 01.08.2007, 26.09.2011 та 08.09.2020. Зазначив, що у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

КЛОПОТАННЯ

Від представника відповідача до суду повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Відповідно до статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача або відповідача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивної цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Отже, враховуючи те, що відповідач повторно не з`явився в судове засідання, а його представник повторно надав клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання про відкладення та ухвалити рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

15.08.2024 по справі було ухвалено заочне рішення.

06.02.2025 заочне рішення було скасовано.

10.03.2025 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

26.09.2011 ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

08.09.2020 ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

Відповідно до змісту вказаної заяви ОСОБА_1 діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Згідно із п. 1.2-1.4 заяви від 08.09.2020 тип кредиту - відновлювана кредитна лінія; Сума / ліміт кредиту не перевищує:50 000 грн для карт Універсальна, 75 000 грн для карт Універсальна Gold; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - Споживчі цілі; Процентна ставка, відсотків річних 42,0 % - для карт Універсальна, 40,8 % - для карт Універсальна Gold; тип процентної ставки фіксована; повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня 10 % від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня 100 % від заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на:

1.31.05.2015 заборгованість за договором № б/н вiд 26.09.2011 становить 3228,24 грн та складається із тіла кредиту;

2.30.06.2019 заборгованість за договором № б/н вiд 26.09.2011 становить 5502,28 грн та складається із поточного тіла кредиту;

3.13.12.2023 заборгованість за договором № б/н вiд 26.09.2011 становить 59832,44 грн та складається із простроченого тіла в сумі 49995,28 грн та прострочених відсотків 9837,16 грн;

4.11.02.2025 заборгованість за договором № б/н вiд 26.09.2011 становить 45616,85 грн та складається із простроченого тіла кредиту.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Щодо форми кредитного договору та його умов.

Звертаючись до суду із позов АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зміст кредитного договору, укладеного між сторонами міститься в декількох документах(анкеті-заяві, тарифах, умовах і правилах).

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що сторонами не було погоджено умови кредитування( кредитний ліміт, відсоткова ставка, порядок і строки розрахунку за кредитом, строк дії кредитної картки, тощо), а тому у Позивача відсутні підстави вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.08.2007 по 26.09.2011.

Оцінюючи доводи учасників процесу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі 342/180/17.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.»

На переконання суду в даному випадку до правовідносин, що виникли до 08.09.2020 неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період часу з моменту виникнення спірних правовідносин (26.09.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов і Правил(а.с.59-60) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року по справі № 243/2427/17(провадження № 61-30276св18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року по справі № 207/2952/17.

Суд наголошує на тому, що надана позивачем Анкета-заява від 26.09.2011 взагалі не містить відомостей про умови кредитування, а лише відтворює анкетні дані клієнта.

Щодо заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.09.2020 (а.с. 33-41).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Суд приймає до уваги те, що підписана відповідачем анкета-заява від 08.09.2020 містить інформацію про погодження між сторонами умов кредитування(максимальний розмір кредитного ліміту, відсотки, строки кредитування, порядок повернення кредиту). З цих підстав, суд вважає, що з 08.09.2020 між сторонами було укладено кредитний договір.

Щодо розміру заборгованості відповідача.

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду 4 розрахунки заборгованості, а саме: з 21.09.2007 до 31.05.2015; з 01.06.2015 до 30.06.2019; з 01.07.2019 до 13.12.2023; з 01.07.2019 до 11.02.2025.

Суд враховує те, що звертаючись до суду із позовом в лютому 2024 року позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості станом на 13.12.2023.

Суд приймає до уваги те, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували укладення між сторонами договорів до 26.09.2011. Крім того, суд враховує, що укладений між сторонами 26.09.2011 кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Разом із тим, суд вважає, що оскільки отримані відповідачем кошти в період до 07.09.2020 не були ним повернуті в повному обсязі, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З наданої позивачем виписки за договором №б/н за період з 04.10.2007 до 07.09.2020 вбачається, що сума витрачених коштів(придбання товарів/послуг, оплата квитків, поповнення мобільного телефону, перекази коштів, тощо) становить -370492,68 грн. Сума коштів внесених відповідачем на рахунок у вказаний період становить 369907,93 грн. Отже, заборгованість відповідача за період із 04.10.2007 до 07.09.2020 становить 584,75 грн(369907,93 грн - 370492,68 грн).

Суд приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, з приводу того, що анкета-заява від 08.09.2020 містить інформацію про дві відсоткові ставки. Разом із тим, суд відзначає, що з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач заявив вимогу про стягнення лише тіла кредиту, без урахування відсотків. В свою чергу відповідач та його представник наданий позивачем розрахунок не спростували.

Однак, з наданих позивачем розрахунків від з 01.07.2019 до 13.12.2023 та з 01.07.2019 до 11.02.2025 вбачається, що тіло кредиту починає обраховуватись із суми 5772,28 грн та станом на 07.09.2020 становило 6969,54 грн, що не відповідає обставинам, встановленим судом, оскільки судом було встановлено, що заборгованість відповідача за період із з 04.10.2007 до 07.09.2020 становить 584,75 грн. У зв`язку із викладеним, суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості за тілом кредиту до 39232,06 грн(45616,85 грн (6969,54 грн 584,75 грн) = 45616,85 грн - 6384,79 грн).

Щодо заяви представника відповідача про застування наслідків спливу позовної давності за платежами з 2007-2019.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Суд приймає до уваги доводи представника відповідача щодо спливу позовної давності за кожним щомісячним платежем.

Так, якщо кредитний договір передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, то перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не було встановлено, а позивачем не надано доказів того, що підписана 26.09.2011 відповідачем анкета-заява та долучений витяг з умов та правил, в своїй сукупності становлять кредитний договір. На підставі цього судом було виснувано, що фактично до 08.09.2020 між сторонами виникло зобов`язання із повернення позики, тобто повернення частини коштів, яка була використана відповідачем. Приймаючи до уваги те, що сторонами не було надано доказів узгодження між строків та порядку повернення кредиту, суд повторює, що строк (термін) виконання відповідачем обов`язку з повернення коштів визначений моментом пред`явлення вимоги, а тому, на переконання суду, позивач не пропустив позовну давність.

З цих підстав, суд відмовляє у задоволенні заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності та частково, на 86.00%, задовольняє позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2083.26 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) заборгованість в розмірі 39232,06 грн та судові витрати в сумі 2083.26 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ