У Х В А Л А

про повернення заяви

30.05.2025 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Порощук П.П., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В :

29.05.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що іншого позову не подавав, витрати 1 грн, досудове врегулювання - не було, ч.3 ст.22 ЗУ України «Про захист прав споживачів» він звільнений від збору. Обставина між сторонами укладений письмовий договір 02.01.19; рішенням суду по справі 130/2553/19 зазначено, що він письмовий договір не укладав тому, що з березня 2019 року уклав публічний договір. Надав нововиявлену обставину висновок офісу гаранта Конституції Президента України, в якому зазначив - для ухвалення правосудного рішення по будь-якій поданій заяві в суд, громадяни України повинні надавати хабарі суддям. Зазначив дату відкриття нововиявленої обставини - травень 2025 року - вона розміщена в засобах масової інформації, способи захисту Конституція України, докази- зазначив в додатку. Просив 1) ознайомитись на судовому засіданні з повним текстами рішення 130/2553/19, оригіналом письмового договору, відзивом Енера від 22.03.22 року; 2) визнати, що січень коли був укладений письмовий договір йде раніше березня коли був укладений письмовий договір; 3) скасувати рішення по справі 130/2553/19 в частині складання письмового договору від січня 2019 року 4) прийняти від позивача хабар в сумі 10 грн для ухвалення правосудного рішення згідно висновка офісу Президента; 5)визнати факт укладання споживачем письмового договору.

Суд ознайомившись з наданою заявою дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ч.2 ст.44ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема пунктом 2) передбачено подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) передбачено подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2020 року Жмеринським міськрайоним судом Вінницької області в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Вінницяобленерго» - Шаргородській електромережі структурна одиниця «Жмеринська дільниця» та до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживачів» відмовлено (а.с.235-240 т.1, справа №130/2553/19).

За постановою Вінницького апеляційного суду від 09.03.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 14.12.2020 року залишено без змін та воно набуло законної сили 09.03.2021 року (а.с.77-79 т.2, справа №130/2553/19).

17.03.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного рішення суду, з підстав отримання ним 09.03.2021 р. в Вінницькому апеляційному суді нормативно - правових документів, на які посилались відповідачі під час судового розгляду, які повністю спростовують твердження про укладання договору в спосіб цих документів, однак будь - якого підтвердження зазначеного факту суду не надав.

28.03.2021 року ухвалою суду в задоволенні зазначеної заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного рішення суду відмовлено (а.с.117-119 т.2) справа №130/2553/19).

20.09.2021 ухвалою Вінницького апеляційного суду визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2021 року, від 28.07.2021 року, від 02.08.2021 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику. Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2270 грн. та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України (а.с.141-143 т.1 справа №130/2553/19).

14.12.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.26 т.3).

Ухвалою суду від 18.04.2022 року в задоволенні зазначеної заяви відмовлено (а.с.55 т.3).

06.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 18.04.2022 року скасовано, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без розгляду (а.с.86-87 т.3)

11.07.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.93 т.3).

Ухвалою суду від 06.09.2022 року зазначену заяву було повернуто заявнику разом з доданими документами, з підстав не усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 13.07.2022 року. (а.с.101 т.3).

29.09.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.104 т.3).

Ухвалою суду від 03.11.2022 року в задоволенні зазначеної заяви відмовлено (а.с.122-125 т.3).

За ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала (а.с.137-138 т.3)

01.03.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.146 т.3).

Ухвалою суду від 24.04.2023 року в задоволенні зазначеної заяви відмовлено (а.с.171-173 т.3).

За ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала (а.с.214 т.3).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику (а.с.235-236 т.3).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 12.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.04.2023 року без змін (а.с.39-43 т.4).

21.09.2023 року заявник звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.48 т.3), та як нововиявленою обставиною зазначив відзив відповідача від 22.08.2023 року, де на 3-й сторінці ТОВ Енера Вінниця зазначає, що договір має додаток, зокрема комерційну пропозицію, яка не була предметом розгляду по рішенню суду від 14.12.2020 року. 18.09.2023 року заявник ОСОБА_1 зняв з ВЕБ сайту відповідача цю пропозицію, яка спростовує рішення від 14.12.20 року по справі 130/2553/19 (а.с.48 т.4).

09.11.2023 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області відмовлено в задоволенні зазначеної заяви (а.с.78-79 т.4).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.01.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 9.11.2023 року скасовано заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області суду від 14.12.2020 року по справі № 130/2553/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (в особі Шаргородські електричні мережі структурна одиниця «Жмеринська дільниця»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення Закону України «Про захист прав споживачів» залишено без розгляду (а.с.112-115 т.4)

23.01.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.123 т.4).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2024 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку відмовлено та заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 залишено без розгляду (а.с.134-135 т.4).

За постановою Вінницького апеляційного суду від 21.03.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2024 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2020 року залишено без змін (а.с.152-154 т.4).

19.05.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19.

21.05.2025 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без руху, надавши заявнику ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви шляхом подання копій заяви про перегляд відповідно до кількості учасників справи

29.05.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19.

Така процесуальна поведінка сторони, що характеризується надмірною процесуальною активністю особи, повторними зверненнями до суду з тотожними або аналогічними заявами з метою переслідування процесуального опонента, надокучання йому та спричинення йому фінансових витрат, свідчить про зловживання ним процесуальними правом на заяву про перегляд.

Зловживання правом на позов (заяву), становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого уся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) заяв або скарг та позовів, що мають штучний характер.

Заява ОСОБА_1 від 29.05.2025 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 на думку суду має штучний характер та є завідомо безпідставною. Звернення вкотре з аналогічними заявами ОСОБА_1 про перегляд вказаного рішення суду фактично нівелює завдання цивільного судочинства, визначені діючим ЦПК України.

З огляду на вказане, вважаю, що ОСОБА_1 допустив зловживання процесуальними правами, оскільки подав до суду аналогічну, завідомо безпідставну заяву, який має очевидно штучний характер.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки вказані дії заявника не відповідають завданням та суперечать засадам цивільного судочинства, розцінюються судом як зловживання процесуальними правами, тому суд вважає заяву ОСОБА_1 неприйнятною, яка підлягає поверненню позивачу.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд враховує практику Європейський суд з прав людини, яка в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і Конвенція, є обов`язковою для застосування. Європейський суду у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «право на суд» та право на доступ до суду не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (п. 59 рішення «Де Жуфр де ла Прадель проти Франції», п. 28 рішення «Станєв проти Болгарії та ін.»). Тобто, реалізація права на суд однією із сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див, справу «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 р., серія А № 18, п. 28-36).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Керуючись ст.ст. 44, 260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 від 29.05.2025 року про перегляд рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 за нововиявленими обставинами повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги з дня її проголошення.

Суддя Порощук П.П.