Справа №534/1389/24
Провадження №2/534/388/24
ГОРІШНЬОПЛАВНІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Дегтяр Є.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ «Акцент Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 17.09.2019 в розмірі 87362,52 грн та понесені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Заявлені вимоги мотивує тим, що між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 17.09.2019 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які розміщені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 умови договору не виконувала, внаслідок чого, станом на 13.05.2024 утворилася заборгованість в розмірі 87362,52 грн.

Ухвалою суду за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.09.2024 від представника відповідача Глушко З.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить у позові відмовити посилаючись на те, що усправі відсутні докази погодження з відповідачем конкретних умов кредитування з фіксацією цих умов у Паспорті споживчого кредиту чи в Анкеті-заяві позичальника. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами. Також зазначає, що докази досягнення між сторонами угоди щодо врахування в тіло кредиту зазначених видів нарахування позивачем не надано. Умови щодо договірного списання заборгованості позивача, в тому числі за іншими кредитними договорами в підписаній анкеті-заявці не містяться, а тому позивач не мав права їх нараховувати в суму тіла кредиту.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.

Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності ,заявлені вимоги ним підтримані повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. У справі наявна заява про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне.

17.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент Банк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг про надання кредиту. У підписаній анкеті-заяві ОСОБА_1 висловила згоду з тим, що підписана анкета-заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які розміщені на банківському сайті www.a-bank.com.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Згідно із довідкою Акцент-Банк Кравченко Д.М. відкрито рахунок та видано картку № НОМЕР_1 строком дії до грудня 2024 року.

Згідно із наданим банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.09.2019, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 станом на 13.05.2024, становить 87362,52 грн., із яких: 47601,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 39760,71 грн - загальний залишок заборгованості по процентах.

Також банком надано виписку по банківському рахунку ОСОБА_1 за період 17.09.2019 по 13.05.2024, із визначенням: суми витрат за період: 302292,29 грн; суми зарахувань за період: 216419,66 ; сума комісій: 3348,38 грн.; сума кешбеку: 17,27 грн.

За змістом частин першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17 вказано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У спірних правовідносинах АТ «Акцент-Банк» заявлено позов до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, оформленим у вигляді анкети-заяви про приєднання до умов правил надання банківських послуг від 17.09.2019.

Обґрунтовуючи право вимоги за цим позовом, банк посилався на Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua./terms, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву від 17.09.2019, а також, що указані документи на момент отримання відповідачем банківської картки взагалі містили умови щодо сплати процентів у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, не може бути належним доказом роздруківка із сайту, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

За таких обставин суд, зазначає, що витяги з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена», що містяться у матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 17.09.2019 шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що виключає підстави для їх стягнення у судовому порядку. Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17, що ухвалена у подібних правовідносинах.

Наявний у матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису, як доказ дотримання письмової форми договору про споживче кредитування, а отже погодження нарахування процентів, суд відхиляє з таких підстав.

Так, суд не ставить під сумнів підписання позичальником паспорту споживчого кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, проте ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту. Такі висновки, сформовані у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

Разом із цим, за відсутності узгоджених сторонами умов кредитування в частині нарахування відсотків, банк має право вимоги повернення фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

Доводи представника відповідача про те, що відповідач отримала в користування кошти в сумі 12600,00 грн враховуючи внесені кошти на загальну суму 216419,66 грн, які відображені у виписці по картці як «сума зарахувань за період», суд відхиляє, оскільки зазначене спростосується вказаною випискою по рахунку, з якої вбачається, що позичальник активно користувалася кредитними коштами, всього витративши коштів за отриманою карткою на загальну суму 302292,29 грн., тоді як внесено на погашення заборгованості 216419,66 грн, тобто наявне мінусове сальдо за тілом кредиту, із яких позивачем, який диспозитивно розпорядився належним йому правом вимоги та які заявлено до стягнення 302292,29 216419,66 = 85872,63 грн).

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина п`ята статті 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Отже цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 85872,63 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 976,36 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Цивільний позов Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором від 17.09.2019 у розмірі 85872,63 грн та судові витрати в сумі 2976,36 грн.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування позивача: Акціонерне товариство «Акцент Банк», , адреса: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, 11;
Повне ім`я відповідача:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Куц