Справа № 149/4169/24
Провадження №2/149/63/25
Номер рядка звіту 60
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.05.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.

за участю:

секретаря Олійник І. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уланівської сільської ради про визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Уланівської сільської ради про визнання права власності на майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , яка за життя склала заповіт на все належне їй майно на користь доньки ОСОБА_1 . В зв`язку з цим позивач звернулась до нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини, де отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, однак постановою нотаріуса їй було відмовлен о у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності на майно. Враховуючи викладене позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.12.2024 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзив не надійшов.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 9) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (копія на а.с. 8) підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи № 878 до майна померлої ОСОБА_2 (копія на а.с. 37-46) встановлено, що останньою 08.10.2001 було складено заповіт, яким вона все майно, хату, землю, все, що належить їй на праві власності вона заповіла ОСОБА_1 . Остання звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , в зв`язку з чим їй було видано два свідоцтва на право на спадщину за заповітом. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд керується тим, що відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З довідки КП "ВООБТІ" № 238 від 09.09.2024 (копія на а.с. 17) встановлено, що згідно архівних даних підприємства, станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не проводилась.

З довідки Уланівської сільської ради № 93 від 15.03.2024 (копія на а.с. 22) встановлено, що будинок, який належить її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно знаходиться по АДРЕСА_2 .

З довідки Уланівської сільської ради № 346 від 03.12.2024 (копія на а.с. 23) встановлено, що померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею на день її смерті були зареєстровані : дочка - ОСОБА_1 , онука - ОСОБА_3 .

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків у виді втрати права на спадщину у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права (ст. 16 ЦК України). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При розгляді даної справи встановлено, що правоустановлюючий документ на будинок, що є предметом спору, не був втрачений чи знищений, а взагалі не видавався спадкодавцю чи іншим особам, тобто ніколи не існував. Технічний паспорт виготовлено 14.05.2024 на замовлення ОСОБА_1 (а.с. 19-21). Відтак суд вважає, що норми, на які посилається позивач як на підставу позову (втрата власником документа, який засвідчує його право власності) не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

При цьому суд зауважує, що рішенням у справах про спадкування може бути визнання права, яке виникло, але порушене, невизнане або оспорюване третіми особами. Це випливає із самої сутності правовідносин із спадкування як відносин, що опосередковують перехід прав і обовязків спадкодавця до спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Спір щодо права власності можливий, якщо оспорюється належність майна на праві власності спадкоємцеві, але не його спадково-правовий статус. Як встановлено в ході розгляду цієї справи, право власності позивача на спадкове майно не оспорюється відповідачем. Крім того, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, а не запереченням права власності позивача на відповідне майно.

Тому суд приходить до переконання, що судове рішення про визнання права спадкування як суб`єктивного права спадкоємця на спадщину та судове рішення як підстава виникнення права власності на спадкове майно розмежовуються за своєю правовою природою, призначенням та місцем у юридичному складі спадкування. Крім того, суд не вправі підмінювати ті органи, на які законом покладено обов`язки в юридичному оформленні права власності на нерухоме майно за спадкоємцем. Відповідно до статті 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до статті 5 ЦПК України при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ураховуючи викладене, виходячи із суті встановлених в ході судового розгляду обставин і правовідносин, суд в межах заявлених позовних вимог вважає, що права позивача підлягають судовому захисту, і належним способом захисту права позивача в цій частині є визнання за нею права на спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , а тому позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 16, 368, 370, 1216, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 31,4 кв. м., зазначений під літерою "А" з верандою "а", погріб з шиєю "Б", сараєм "В", вбиральнею "Г", огорожею №1 та воротами з хвірткою №2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.06.2025.

Суддя Павлюк О. О.