КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/1643/24 Головуючий у 1 інстанції: Каліушко Ф.А.
Провадження № 22-ц/824/8020/2025 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання особи безвісно відсутньою,-

в с т а н о в и в:

В січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Зазначила, що заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 квітня 2009 року встановлено факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`яти років до відкриття спадщини після його смерті. Визнано її спадкоємцем четвертої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_3 . Визнано за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 разом зі спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4 . Визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_4 жодного разу у квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не з`являвся, участі по оплаті нарахованих житлово-комунальних послуг не приймав, станом спільного з нею майна не цікавився та не виходив на зв`язок. Вона позбавлена будь-якої можливості реалізувати своє право на розпорядження спільним з ОСОБА_4 нерухомим майном, зокрема шляхом відчуження своєї частки права власності на вищевказані квартири. ОСОБА_2 просила визнати ОСОБА_4 безвісно відсутнім, початком такого перебування вважати 01 жовтня 2008 року.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення заяви ОСОБА_2 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам та не врахував відсутність відомостей про перебування ОСОБА_4 у місці його постійного проживання, зняття його з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 з 17 липня 2012 року, відсутність відомостей про його зареєстроване місце проживання у м. Києві станом на 13 червня 2024 року; відсутність відомостей про дійсне його місце перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про його місце перебування та наявність у заявниці правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №2-1366/2009 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: ГУЮ м.Києва, про встановлення факту проживання понад п`ять років зі спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування за законом зі спадкоємцем першої черги за законом та визнання права власності на спадщину.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`яти років до відкриття спадщини після його смерті. Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем четвертої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 разом зі спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з змісту заочного рішення відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення про розгляд справи у газеті «Урядовий кур`єр» №62 від 07 квітня 2009 року.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. В судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач не цікавився станом здоров`я батька, в лікарню не приходив, не був і на похованні останнього.

ОСОБА_2 порушила питання про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім з 01 жовтня 2008 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 . Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою визначений Главою 4 Розділу IV ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Стаття 306 ЦПК України встановлює вимоги щодо інформації, яка повинна бути зазначена у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Так, у заяві повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Частиною 1 ст. 307 ЦПК України визначено, що до початку розгляду справи суд встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Положеннями статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма права передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17, від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17, від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17, від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Порушуючи питання про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім з 01 жовтня 2008 року, ОСОБА_2 зазначала, що з 2008 року, тобто після смерті ОСОБА_3 син ОСОБА_4 жодного разу не з`являвся у квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , не приймав участі по оплаті нарахованих житлово-комунальних послугах, не цікавився спільним із нею майном та не виходив на зв`язок.

ОСОБА_2 посилалася на те, що вона не може реалізувати своє право на розпорядження майном шляхом відчуження належних їй часток права власності на вказані квартири, що і стало підставою для звернення з даною заявою до суду, оскільки місце перебування/проживання ОСОБА_4 їй невідомо. Визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім необхідне їй для встановлення опіки над його майном, яке перебуває у спільній частковій власності, про яке він не дбає та не цікавиться починаючи з 2008 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 не перебуває у сімейних чи родинних відносинах з ОСОБА_4 .

Наявність нерухомого майна, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_4 не доводить наявність у ОСОБА_2 правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання останнього безвісно відсутнім.

ОСОБА_2 не доведено, що встановлення опіки над майном ОСОБА_4 впливає на обсяг її прав.

В ході розгляду даної справи суд першої інстанції витребував інформацію щодо ОСОБА_4 з Міністерства соціальної політики України, Державної податкової служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, Державної фіскальної служби України інформацію, Головного управління національної поліції у м. Києві, Міністерства внутрішніх справ України, Головного сервісного центру МВС, Державної кримінально-виконавчої служби України, Міністерства охорони здоров`я України, Акціонерного товариства «Укрпошта», Міністерства оборони України, АТ «Універсал Банк», АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Сенс Банк», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «Райффайзен Банк», Будинку соціального піклування виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Департаменту соціальної політики,Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На виконання ухвали суду директором Департаменту оподаткування фізичних осіб Державної податкової служби України Корчевним О. було надано інформацію з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків про суми нарахованих/виплачених доходів, нарахованих/перерахованих сум податків податковими агентами на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 1 кварталу 2008 року по 4 квартал 2023 року (а.с. 247-248 т. 1).

Відповідно до повідомлення уповноваженої особи АТ «Сенс Банк» Штоми І. від 11 квітня 2024 року ОСОБА_4 за період з 01 січня 2008 року по 12 лютого 2024 року не мав відкритих рахунків в банку. Натомість на його ім`я у період з 21 травня 2012 року по 21 травня 2014 року був відкритий рахунок, позабалансового рахунку 9031 «Гарантії, що отримані від клієнтів» в АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 250 т. 1).

25 квітня 2024 року від заступника начальника Управління Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дашутіної Р. надійшли письмові пояснення від 22 квітня 2024 року, до яких остання долучила витяг з книги обліку бланків свідоцтв про народження за 2015 рік, який містить підпис ОСОБА_4 за отримання бланку свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 жовтня 2015 року та який належним чином завірений Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 10-13 т. 2).

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №509763 від 26 березня 2024 року ОСОБА_4 17 липня 2012 року був знятий з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 184-185 т. 1).

Відповідно до долученої представником ОСОБА_2 відповіді на адвокатський запит №017/06-2024 за обліковою базою Генерального консульства України у Франкфурті-на-Майні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на тимчасово консульському обліку з 20 лютого 2017 року по 07 квітня 2020 року і був знятий, у зв`язку із закінченням терміну дії відповідного штампа про консульський облік та через відсутність звернень до установи щодо оновлення своїх персональних даних (а.с. 43 т. 2).

Разом з тим, з витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» за період з 08 листопада 2017 року по 21 березня 2024 року, вбачається, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснив такі в`їзди та виїзди: 30 вересня 2018 року о 16:15:29 в`їзд до пункту пропуску Краківець; 10 жовтня 2018 року о 12:31:21 виїзд з пункту пропуску Краківець; 27 листопада 2018 року о 08:52:39 в`їзд до пункту пропуску Бориспіль-D; 30 листопада 2018 року о 18:22:01 виїзд з пункту пропуску Бориспіль-D; 05 грудня 2018 року о 19:08:51 в`їзд до пункту пропуску Київ (Жуляни); 07 грудня 2018 року о 11:15:23 виїзд з пункту пропуску Київ (Жуляни); 13 грудня 2018 року о 10:08:26 в`їзд до пункту пропуску Бориспіль-D; 16грудня 2018 року о 10:42:45 виїзд з пункту пропуску Київ (Жуляни); 21 квітня 2019 року о 18:18:29 в`їзд до пункту пропуску Київ (Жуляни); 26 квітня 2019 року о 10:25:48 виїзд з пункту пропуску Київ (Жуляни); 14 серпня 2021 року о 15:58:56 в`їзд до пункту пропуску Бориспіль- D; 28 серпня 2021 року о 14:18:41 виїзд з пункту пропуску Бориспіль-D; 09 жовтня 2021 року о 01:18:03 в`їзд до пункту пропуску Бориспіль-D; 13 жовтня 2021 року о 04:27:46 виїзд з пункту пропуску Бориспіль-D) (а.с. 186-187 т. 1).

Відтак, за наданою суду інформації до 13 жовтня 2021 року ОСОБА_4 неодноразово перетинав кордон України та востаннє виїхав за кордон 13 жовтня 2021 року. В матеріалах справи відсутні докази, що після 13 жовтня 2021 року ОСОБА_4 повертався в Україну.

При цьому сам виїзд ОСОБА_4 за кордон та відсутність інформації де саме він перебуває на час розгляду не може бути підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального і процесуального права. Суду першої інстанції надав належну оцінку наведеним заявницею доводам та наданим йому доказам.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 ,залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.