Справа № 708/368/25
Провадження № 2/708/259/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А.О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та

ВСТАНОВИВ:

АТ "Універсал банк" через свою представницю адвоката Ушакевич М. П. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг "Monobank" від 13.05.2019 у розмірі 40593,97грн. На обґрунтування поданого позову зазначив, що "Monobank" це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки "Monobank". Після перевірки кредитної історії на платіжних картках "Monobank" за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт.

13.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву до договору про надання банківських послуг від 13.05.2019. Положеннями анкети заяви визначено, що вона разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Після підписання заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідач не дотримався даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених умовами та правилами, а також тарифами.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 40 593,97 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 40 593,97 грн.

Ухилення відповідача ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань стало підставою для звернення до суду, тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 13.05.2019 у розмірі 40 593,97 грн та відшкодувати понесені позивачем судові витрати у виді витрат зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 13.08.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.

За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом із наданих письмових доказів установлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг у АТ "Універсал банк" пройшов ідентифікацію та верифікацію та підписав анкету заяву від 13.05.2019.

Заповнена позичальником анкета разом з умовами та правилами обслуговування, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates та/або в мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений з умовами, правилами та тарифами банківських послуг, про що свідчить його підпис у анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 13.05.2019.

Судом також установлено, що після підписання анкети заяви відповідачеві встановлений кредитний ліміт у розмірі 50 000,00 грн, що підтверджено довідкою про розмір встановленого ліміту від 10.02.2025.

Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів, пільгова процентна ставка: 0,00001 %. Після спливу пільгового періоду, на кредит нараховується базова процентна ставка 3,1 % на місяць (37,2 % річних). Реальна процентна ставка 44,26 % річних, якщо в пільговому періоді, то 0 %.

Із наданого законодавцем визначення кредитного договору випливає, що за своєю правовою природою такий договір є реальним, його реальність визначається безпосередньо у Цивільному кодексі України, оскільки положеннями статті 1046 ЦК України визначений момент укладення такого договору, який у часі збігається із моментом передання грошей.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства серед іншого віднесено змагальність сторін та диспозитивність (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Складовою принципу змагальності є обов`язок сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Аналогічна норма закріплена також у частині 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу диспозитивність цивільного судочинства полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Нормами статті 83 ЦПК України регламентовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до частини 4 вказаної статті якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Також, визначаючи процедуру та порядок подання доказів, покладаючи на сторони обов`язок їх подання, законодавець передбачив і можливі негативні наслідки порушення стороною такого обов`язку та/або порядку подання доказів суд.

Зокрема відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також суд ураховує, що з метою доведення обґрунтованості позовних вимог у даній категорії справ позивач першочергово зобов`язаний довести факт виникнення боргових правовідносин між сторонами, розмір наявної заборгованості та довести факт порушення взятих боржником не себе зобов`язань в частині їх своєчасного повернення.

Аналізуючи наявні у справі письмові докази у сукупності судом установлено, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних грошових коштів, що виключає можливість встановлення факту виникнення між сторонами боргових правовідносин, перевірки правильності проведених позивачем нарахувань та визначити загальну суму такої заборгованості.

Вказані висновки суду обґрунтовуються таким.

На підтвердження наявної заборгованості відповідача ОСОБА_1 та її розміру до матеріалів справи представницею позивача долучений розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.05.2019, укладеного між АТ "Універсал банк" та клієнтом ОСОБА_1 станом на 03.02.2025.

Аналізуючи вказаний доказ суд дійшов висновку, що за своєю суттю та значенням такий розрахунок не є достатнім доказом, оскільки має лише математичні розрахунки загального розміру заборгованості (з урахуванням відсотків). У свою чергу математичний розрахунок не доводить та не може підтверджувати наявність або відсутність юридичних фактів, зокрема наявності між сторонами спору кредитних правовідносин, оскільки його проведено представником позивача одноособово, а отже він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності заборгованості. Також він не підтверджує факту отримання кредитних коштів відповідачем, момент їх отримання і розмір. Аналогічні розрахунки можливо провести щодо будь-якої суми, але вони можуть бути взяті судом до уваги лише у випадку доведення, що правовідносини між сторонами дійсно виникли щодо заборгованості, розмір якої покладено в основу розрахунків.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 17 грудня 2020 року по справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19), а також у постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 201/6750/16 (провадження № 61-12456св22). Під час розгляду наведених справ Верховний Суд зазначив, що з аналізу положень ч. 1 ст. 76, ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України випливає те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Тобто для підтвердження факту виникнення боргових зобов`язань ОСОБА_1 позивач зобов`язаний був надати первинні бухгалтерські документи, які містять інформацію про дату виникнення зобов`язань та їх розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України).

На підставі ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

На підставі ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, ураховуючи, що суду не надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів та їх розміру, зокрема відсутні виписки по рахунку, суд дійшов висновку, що не доведення суду факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів є підставою для відмови у позові.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у позові, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2 - 4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 158, 258-268, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові Акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Універсал Банк" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19);

Представник позивача: адвокат Ушакевич Марина Петрівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6416 від 23.05.2019, видане Радою адвокатів міста Києва, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_2 ).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ