Провадження № 22-ц/801/1320/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Берегового О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Зільберта Олега Євгенійовича

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Дернової В.В., повний текст якого складено 04 квітня 2025 року

у справі №127/26580/24

за заявою ОСОБА_1 (заявник)

за участю заінтересованої особи - виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування,

про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном,

встановив:

Короткий зміст вимог заяви

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, яка обґрунтована тим, що він є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має психічне захворювання та потребує постійного стороннього догляду та допомоги, оскільки самостійно неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За наведених обставин він просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначити його її опікуном.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року заяву задоволено частково. Вирішено визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити над нею опіку.

У іншій частині вимог заяви і в задоволенні подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.

Постановлено, що до встановлення опіки і призначення опікуна опіку здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із судовим рішенням, 05 травня 2025 року заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Зільберта О.Є., подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні вимог про призначення опікуном ОСОБА_1 та ухвалити у цій частині нове про задоволення заяви.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ОСОБА_1 перебуває у родинних стосунках із ОСОБА_2 та має переважне право на призначення опікуном, про що зазначено у поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради, яке не оскаржене та на думку апелянта, є законною підставою для призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної.

Наголошує на тому, що відсутні інші претенденти на право опіки над ОСОБА_2 , а також звертає увагу, що ОСОБА_3 не мобілізований, хоча й займає посаду, що відноситься до посад військовослужбовця.

Наявність інших членів сім`ї, на думку апелянта, не є доказом, який свідчить про недоцільність призначення опікуном саме ОСОБА_3 .

Вказує, що сам собою факт проходження ОСОБА_1 військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні його опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи суду не надійшли, проте їх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду 08 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 23 травня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено її розгляд.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Зільберт О.Є. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній, та просив задовольнити.

Від представника заінтересованої особи, яким є Орган опіки та піклування Вінницької міської ради Жиліховської Н.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги апеляційної скарги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.1987 року та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.05.1963 року.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 732 від 28.11.2024 року, ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), позбавлення здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

21.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування із заявою про призначення його опікуном бабусі ОСОБА_2 у разі визнання її судом недієздатною.

Відповідно до подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування від 05.03.2025 року № М/01/13170/1-00-10 є доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання її судом недієздатною.

Як вбачається з акту обстеження побутових умов проживання особи, яка потребує опіки від 24.02.2025 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , складається з двох кімнат; у квартирі проживають ОСОБА_2 (особа, яка потребує опіки), заявник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (син ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 ), ОСОБА_5 (невістка ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 ).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 19.02.2025 року до органу опіки та піклування було, він не в змозі виконувати обов`язки опікуна матері за віком та станом здоров`я, проте не заперечує щодо призначення опікуном свого сина ОСОБА_1 .

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заявником судове рішення повністю відповідає вказаним вимогам.

Так, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що окрім онука заявника ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі, у ОСОБА_2 є й інші близькі особи син ОСОБА_4 та невістка ОСОБА_5 , питання щодо можливості призначення її опікуном взагалі не розглядалося.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 39, частини першої статті 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша - третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Крім того, відповідно до частини другої-п`ятої статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Встановивши, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання її недієздатним.

Рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не оскаржується.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).).

Системно проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 60 ЦК України та ст. 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17).

Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна, довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку, акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки, довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Отже орган опіки і піклування надаючи рекомендацію щодо призначення опікуна недієздатній особі, має перевірити його можливість (побутову та фізичну) виконувати опікунські обов`язки.

Відповідно до подання виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування від 05.03.2025 року № М/01/13170/1-00-10 орган опіки та піклування просить призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , у разі визнання її недієздатною особою.

Водночас в поданні Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради не обґрунтовано необхідність призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатною бабусею. Фактично вказане подання органу опіки та піклування ґрунтується на виявленій ініціативі заявника про призначення його опікуном. Подання також не вмотивовано в частині наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість здійснювати опіку над ОСОБА_2 .

Подання не містить й належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на формальну можливість та доцільність заявника бути опікуном.

Тобто, об`єктивних підстав призначення недієздатній ОСОБА_2 опікуна в особі заявника у зазначеному висновку не міститься.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Заявник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі і з військової служби на день розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції він ще не звільнений.

В силу абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

І саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений в державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цій сфері, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення конкретної особи опікуном та, перш за все, необхідність такого, зважаючи на наявність інших родичів.

У частині 1 ст. 300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, така регламентація відносить до сфери судової юрисдикції та повноважень суду про призначення піклувальників чи опікунів.

При цьому функції опіки та піклування залишаються за органами опіки та піклування, у тому числі щодо осіб, які обмежені у цивільній дієздатності або визнані недієздатними судом. Опіка та піклування правовий інститут, який регулює суспільні відносини, пов`язані з установленням опіки та піклування, здійсненням функцій опіки та піклування та зупиненням опіки та піклування.

Віднесення до компетенції суду встановлення опіки та піклування та призначення опікунів або піклувальників судовим рішенням ставить питання про механізм їх практичного вирішення при розгляді справ про обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною. Перш за все, виходячи з вимог процесуального законодавства, питання про призначення опікуна або піклувальника входить до предмета судового розгляду як похідне від головних юридичних фактів, що становлять предмет доказування по цих справах. Повноваження суду в цьому відношенні пов`язані з розглядом питання про призначення опікуна або піклувальника на підставі тих пропозицій та висновків по справі, які зроблені органом опіки та піклування як органу спеціальної компетенції, на якого за законом покладені функції опіки та піклування. Виходячи з процесуальних функцій органів опіки та піклування та їх процесуального статусу в цивільному процесі, підстав та процесуальних форм їх участі (ст. 60 ЦПК України), їх подання про призначення конкретної особи опікуном або піклувальником може міститися в окремому документі або письмовому висновку, який робить представник органу опіки та піклування в судовому засіданні.

Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості і не є обов`язковим для суду.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що у ОСОБА_2 , крім заявника ОСОБА_3 (онука), наявні інші близькі родичі, зокрема, син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (62 роки) та його дружина (невістка) ОСОБА_5 1964 р.н. (61 рік), які потенційно можуть бути опікуном матері, та які, як в силу закону, так і в силу загальноприйнятих правил та звичаїв, зобов`язані піклуватись про свою пристарілу (хвору) матір, що потребує їх допомоги.

Більше того, ОСОБА_3 не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку бабусі ОСОБА_2 , без відповідного судового рішення.

Відхиляючи доводи апелянта про те, що той факт, що заявник є військовим, а не мобілізованим, що жодним чином не виключає можливості призначення його опікуном недієздатної, оскільки норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок та військову службу» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку, слід зазначити наступне.

Хоча законодавство прямо не забороняє військовослужбовцям бути опікунами, фактична можливість виконання обов`язків опікуна в повному обсязі є суттєво обмеженою. Військова служба передбачає часті відрядження, ненормований графік, а в умовах воєнного стану - підвищену ймовірність перебування в зоні бойових дій. Це ставить під сумнів здатність заявника забезпечити постійний та належний догляд за недієздатною особою.

Враховуючи специфіку військової служби, заявник ОСОБА_1 не зможе забезпечити стабільність та безперервність догляду ОСОБА_2 , що є критично важливим для недієздатної особи з психічними розладами.

Суд, приймаючи рішення, повинен керуватися насамперед інтересами недієздатної особи. В умовах воєнного стану, коли життя та здоров`я військовослужбовців піддаються підвищеному ризику, призначення заявника опікуном може створити додаткову нестабільність та загрозу для недієздатної особи.

Наявність інших родичів, які потенційно можуть бути опікунами, є вагомим аргументом проти призначення заявника. Ці родичі можуть забезпечити більш стабільний та надійний догляд недієздатній особі, з урахуванням постійного проживання з нею.

Крім того, якщо жоден з родичів не може або не виявляє бажання бути опікуном, можна розглянути варіант патронатного догляду, де професійний доглядач забезпечуватиме необхідну допомогу.

Орган опіки та піклування повинен оцінити всі обставини та надати висновок щодо того, хто найкраще відповідає інтересам недієздатної особи.

Відтак, враховуючи наявність альтернативних варіантів, які відповідають інтересам недієздатної особи, призначення заявника опікуном є недоцільним.

Судова практика свідчить про те, що в аналогічних ситуаціях суди надають перевагу кандидатурам, які можуть забезпечити постійний та надійний догляд, особливо в умовах воєнного стану.

Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовив, здійснення опіки над недієздатною ОСОБА_2 покладено на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної - тобто орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном ОСОБА_1 над недієздатною.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Зільберта Олега Євгенійовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді І.В. Міхасішин

О.Ю. Береговий