Справа №734/913/25
Провадження №2/751/1084/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняРак Я. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 734/913/25
за позовомОСОБА_1
доЧернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»
провідшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків
учасники справи та представники:
позивач ОСОБА_1
представник відповідачаВеличко А.А.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» моральної шкоди в сумі 20000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі1400 грн, всього в загальній сумі 21400 грн та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач своїми діями намагається примусити його сплачувати додаткові витрати. Так відповідач звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу, внаслідок чого суддею був винесений судовий наказ від 10.01.2025 про стягнення з нього заборгованості. Він все сплачує згідно тарифів. Він звернувся до суду із скасування судового наказу і в лютому 2025 року судовий наказ був скасований. 28 січня 2025 року був знову винесений судовий наказ на підставі ідентичної заяви відповідача, який також був скасований. Вказаними діями йому спричинена моральна шкода, яка полягає у тому що він вимушений постійно хвилюватися, звичайний уклад його життя порушений, він є гіпертоніком, вимушений додатково приймати ліки, боротися за свої права, готував заяви про скасування судового наказу, робив ксерокопії документів, сплачував витрати на пальне, доставляючи заяву до суду в період військового стану.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 27.02.2025 цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Ухвалою судді Ноовзаводського районного суду м. Чернігова від 28.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 24.04.2025, яке відкладалось через відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви на 14.05.2025.

14.04.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зазначають, що дійсно, 26.11.2024 до Козелецького районного суду Чернігівської області була скерована заява про видачу судового наказу щодо стягнення наявної заборгованості із позивача, по якій 10.01.2025 винесений судовий наказ. ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу. Судовий наказ був скасований. Додатково повідомляють, що постановою НКРЕКП № 2227 від 29.11.2023 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «Чернігівгаз», з 01.12.2023 дію ліцензії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, зупинено. Таким чином, АТ «Чернігівгаз» не виконує функцію оператора газорозподільної системи. Чернігівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» надано ліцензію з розподілу природного газу на території Чернігівської області з 01.12.2023 року. Заявлені позивачем вимоги є безпідставними, які не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулює відшкодування шкоди та не підтверджені належними доказами. Додані докази на підтвердження моральної шкоди, не містить ніякого причинно-наслідкового зв`язку з діями відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 14.05.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 19.05.2025 о 08.10.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Наполягає на тому, що він вважає заборгованість, яка йому нарахована відповідачем неправомірною. Він сплачує всі послуги за діючими тарифами. Крім того, повідомив, що у нього виникли додаткові витрати на пальне у розмірі 750 гривень та витрати пов`язані із копіюванням документів у розмірі 32 гривні. Таким чином просить також додатково стягнути із відповідача 782 гривні, а всього стягнути на його користь 22 182 гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що ніякого умислу порушувати права позивача вони не мали і не мають. На їх переконання борг існує і вказаний спір буде вирішуватись під час розгляду справи в позовному провадженні. Дійсно так вийшло, що вони двічі звернулись із заявою про видачу судового наказу, але вказане звернення було пов`язано із тим, що наслідки винесення першого судового наказу суддею їм достеменно не були відомі із технічних причин розподілу справ та відповідним звітуванням у кінці року.

Судом встановлено, що 10.01.2025 Козелецьким районним судом Чернігівської області винесений судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.06.2024 по 31.10.2024 у сумі 158 гривень 40 копійок (а.с.7-8).

29.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із заявою про скасування судового наказу (а.с.9-12).

30.01.2025 суддею Козелецького районного суду Чернігівської області скасований судовий наказ від 10.01.2025 (а.с.14).

28.01.2025 Козелецьким районним судом Чернігівської області винесений судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.06.2024 по 31.10.2024 у сумі 158 гривень 40 копійок (а.с.15).

26.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із заявою про скасування судового наказу. 26.02.2025 суддею Козелецького районного суду Чернігівської області скасований судовий наказ від 28.01.2025, що не заперечувалось сторонами.

Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження моральної шкоди яку він визначив у 20 000 гривень та матеріальних збитків у розмірі 2182 гривні, понесених при звернені до суду, надані копії судових наказів, копії заяв про скасування судових наказів, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи від 12.08.2019, якому встановлено 3-я група інвалідності, безстроково, чек на копіювання від 12.05.2025 на суму витрат у розмірі 32 гривні, а також повідомлено про те що ним всього витрачено 1300 гривень на пальне та 100 гривень на копіювання заяв та відповідних документів. Крім того, 14.05.2025 у судовому засіданні ним надана заява про те, що у нього виникли додаткові витрати на пальне у розмірі 750 гривень та витрати пов`язані із копіюванням документів у розмірі 32 гривні. Таким чином просить також додатково стягнути із відповідача 782 гривні.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У другому пункті постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Згідно із пунктом третім постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) під моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством, судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із п. 5 зазначеної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 статті 89 ЦПК України).

У постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 463/2517/22 Верховний Суд вказав, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Отже, завдання позивачу матеріальної шкоди або сам факт протиправних, по відношенню до нього, дій відповідача не призводить до безумовного настання моральної шкоди. Наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою підлягає доведенню позивачем в загальному порядку.

Так, дійсно судовими наказами від 10.01.2025 та від 28.01.2025 за зверненнями відповідача було прийнято рішення про стягнення з позивача заборгованості за послугу з розподілу природного газу за аналогічних підстав за період з 01.06.2024 по 31.10.2024 у сумі 158 гривень 40 копійок, при цьому 30.01.2025 суддею Козелецького районного суду Чернігівської області скасований судовий наказ від 10.01.2025, а 26.02.2025 суддею Козелецького районного суду Чернігівської області скасований судовий наказ від 28.01.2025, при цьому відповідачу роз`яснено право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження,що не заперечувалось сторонами.

У судовому засіданні представник відповідача погодився із ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.04.2025 про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та повідомив про намір звернутись окремо до Козелецького районного суду Чернігівської області для розгляду зазначеного питання в позовному провадженні.

Судовий наказ - особлива форма судового рішення, запроваджена Цивільним процесуальним кодексом України, про стягнення з боржника грошової суми або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Такою формою судового провадження дуже часто користуються комунальні підприємства, які надають житлово-комунальні послуги, з метою «прискорення» стягнення заборгованості. Кожний громадянин має правові засоби захисту від такої форми безспірного одностороннього стягнення, чим і скористався позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду щодо їх скасування. Будь-яких зловживань своїм правом на звернення до суду стороною відповідача та умислу на порушення прав позивача, враховуючи час розгляду заяв відповідача про видачу судових наказів у Козелецькому районному суді Чернігівської області, судом не встановлено.

Суд констатує, що спір, який в майбутньому буде вирішуватись у судовому порядку між сторонами не свідчить про те, що позивачу завдано будь-яку моральну та матеріальну шкоду.

Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечувалось сторонами, що спір, який виник між сторонами, остаточно не вирішений.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що він внаслідок звернень відповідача до суду позбавлений звичних комфортних умов життя, є особою похилого віку, має встановлену інвалідність 3-ї групи, що зумовило додаткові зусилля для організації його життя. До вказаний подій у нього було нормальне життя, він є працевлаштованим, а внаслідок вчинення відносно нього неправомірних дій, що з врахуванням тяжкості та їх тривалості, для нього настали негативні наслідки, що в свою чергу призвело до істотних змін в його житті, негативно позначилося на його моральному і психологічному стані, порушило звичний устрій життя.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що факт порушених його прав остаточно встановлений і судом прийнято рішення про відновлення його прав саме судовим рішенням у позовному провадженні, що набрало законної сили, тобто настали наслідки, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд, аналізуючи надані позивачем пояснення та посилання на надані ним докази, вважає, що вони містять лише загальні посилання на наявність підстав, що лише на думку позивача, є достатнім для відшкодування моральної шкоди, але ж у своїй сукупності не містять причинно-наслідкового зв`язку між діями Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та настанням негативних наслідків для позивача, яки фактично ніким не констатовані, як порушення його прав, і такі доводи не доведені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права. Така відмова не позбавляє позивача права звернутися до суду із відповідними позовними вимогами, щодо правомірності встановлення лічильників газу, обравши належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, на думку, позивача.

ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є особою з інвалідністю 3 групи та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 12.08.2019 року Чернігівською обласною державною адміністрацією, строк дії безстроково (а.с. 16).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а також враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору, то судові витрати в цій частині компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошений 19.05.2025.

Суддя А. С. Лібстер