Справа № 209/9146/24
Провадження № 2/209/430/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2025 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

за участю секретаря Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Кам`янського цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Переверзев Іван Вікторович, до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАДИГМА ГРУПП» про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Переверзев І.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «ПАРАДИГМА ГРУПП» на користь ОСОБА_1 30000 доларів США заборгованості за договором позики.

В обґрунтування свого позову вказав, що 13.10.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США та зобов`язалася повернути цю суму до 31.10.2024 року. Передача грошей Відповідачеві відбулась 13.10.2023, що підтверджується власноручною письмовою розпискою ОСОБА_2 від 13.10.2023. З початку листопада 2024 року позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення позики, однак Відповідачка позичені кошти не повертає. Неповернення позики відповідач пояснює тим, що вона знаходиться в скрутному фінансовому становищі.

Крім того, в забезпечення виконання позичальником зобов`язання з повернення позики, між ОСОБА_1 та ТОВ «Парадигма Групп» 13.10.2023 було укладено договір поруки №1. За умовами вказаного договору ТОВ «Парадигма Групп» поручається перед ОСОБА_1 як Кредитором, за виконання Боржником ( ОСОБА_2 ) свого обов`язку повністю.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі і постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. (а.с.20)

13 лютого 2025 року представник відповідача ТОВ «Парадигма Групп» Альохін Є.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та передати справу на розгляд арбітражного суду, так як ТОВ «Парадигма Групп» є підприємством і здійснює господарську діяльність. (а.с.25)

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. (а.с.30)

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАДИГМА ГРУПП" про передачу справи на розгляд арбітражного суд відмовлено. (а.с.38)

Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Переверзев І.В. в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалась та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала.

Представник відповідача ТОВ «Парадигма Групп» Альохін Є.В. в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6-7)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 28.02.2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.9)

13 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 безвідсоткову позику в сумі 30000 доларів США, що підтверджується договором позики. (а.с.10). Згідно вказаного договору повернення вказаної суми здійснюється ОСОБА_2 одним або кількома платежами, але не пізніше 31 жовтня 2024 року.

Крім того, 13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) складена розписка, за якою вона отримала від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 30000 доларів США готівкою в якості безвідсоткової позики. Зазначену суму позики в розмірі 30000 доларів США зобов`язується повернути ОСОБА_1 до 30 жовтня 2024 року. (а.с.11)

13 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Парадигма Групп» було укладено договір поруки №1. За умовами вказаного договору ТОВ «Парадигма Групп» поручається перед ОСОБА_1 як Кредитором, за виконання Боржником ( ОСОБА_2 ) свого обов`язку за договором позики, укладеним між Кредитором і Боржником 13.10.2023 року, за яким Кредитором передано до 31.10.2024 року в позику Боржнику 30000 доларів США (а.с.12)

Згідно позовної заяви, станом на день подачі позовної заяви відповідачами не повернутий позивачу борг.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про валюту і валютні операції», а також Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93) (чинний на момент укладання договору позики), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (чинний на момент укладання договору позики).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним, нікчемним законом не визнаний.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Факт отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується оригіналом розписки, у якій сторони своїми підписами засвідчили, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

В зв`язку з тим, що відповідач ТОВ Парадигма Групп» відповідно до договору поруки взяло на себе обов`язок відповідати за всіма зобов`язаннями відповідачки ОСОБА_2 , що передбачені договором позики, від 13.10.2023 року, за яким Кредитором передано до 31.10.2024 року в позику Боржнику 30000 доларів США, то суму боргу належить стягнути у солідарному порядку з обох відповідачів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 9995,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 60, 141, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Переверзев Іван Вікторович, до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАДИГМА ГРУПП» про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАДИГМА ГРУПП» (ЄДРПОУ 41720534) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму заборгованості за договором позики від 13.10.2023 року у розмірі 30000 (тридцять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАДИГМА ГРУПП» (ЄДРПОУ 41720534) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачену суму судового збору у розмірі 4997,50 гривень з кожного окремо.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського районного суду до або через Дніпровський районний суд міста Кам`янського шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 15 травня 2025 року.

Суддя Лобарчук О.О.