Справа № 750/2096/25
Провадження № 2/750/1211/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
судді Рахманкулової І.П.,
секретаря Мишастої К.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
у лютому 2025 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
У встановлений судом строк відповідачі відзив на позов не подали.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явились повторно, про час і місце розгляду справи по суті сповіщались завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачам надсилалася за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Як зазначено в позові, позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 156 від 10.01.2025 у вказаній вище квартирі станом на 09.01.2025 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син позивача), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).
Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 09 січня 2025 року, підписаного мешканцями будинку і затвердженого майстром дільниці по благоустрою та експлуатації житлового фонду ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , проте не проживають за місцем своєї реєстрації з січня 2022 року (а.с. 10).
Як зазначено у позовній заяві, відповідачі з січня 2022 року не проживають в даній квартирі та не сплачують комунальні платежі, не приймають участі у витратах на утримання житла, їх особистих речей у квартирі не має і квартирою вони взагалі не цікавляться.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених статтями 71, 72 Житлового кодексу України, підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, статтями 71, 72 Житлового кодексу України, суд,-
позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право на користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя