Справа № 133/1356/24
Провадження № 22-ц/801/1213/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Пєтухової Н.О.,

у справі №133/1356/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

за участі Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (третя особа)

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» звернулось в міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15.06.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/4135034, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 100 000 гривень строком на 72 місяці - з 15.06.2021 по 14.06.2027.

Проте ОСОБА_1 в порушення умов пунктів 1.1, 2.2 кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно з графіком платежів по кредиту.

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань № 2-2021 за фінансовими кредитами. Згідно з цим договором 18.01.2022 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №1/4135034 від 15.06.2021, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 . Відповідно до договору відступлення ТОВ «ФК «Брайт-К» набуло прав кредитора до позичальника за кредитним договором.

24.01.2022 відповідачу було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором станом на 18.01.2022 у зв`язку з несплатою чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів. Однак зазначене повідомлення залишилось позичальником не виконаним.

02.04.2024 відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, але зазначену вимогу позичальник також проігнорував.

Позивач вказує, що загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору № 1/4135034 від 15.06.2021 становить 199 682,42 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 92 199,22 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 32 283,20 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 75 200,00 гривень, а тому просить стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму боргу, а також витрати по оплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» суму заборгованості за кредитним договором №1/4135034 від 15.06.2021 в розмірі 124 482 (сто двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 42 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 92 199,22 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - заборгованості за процентами за користування кредитом 32 283,20 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» судовий збір у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 13 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення та неповне встановлення судом усіх обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати його в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги позивач посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 липня 2022 року справі №363/1834/17, та вказує, що відповідач ОСОБА_1 шляхом підписання кредитного договору підтвердила згоду з його умовами, в т. ч. сплатою комісії за обслуговування кредиту, а відтак відсутні підстави для кваліфікації такого правочину нікчемним.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу суду відповідачем не подано, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 05 травня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Кононов І.К. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлена в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилась, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1/4135034, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 100 000 гривень строком користування кредитом на 72 місяці з 15.06.2021 по 14.06.2027. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до договору, який є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту (п. 1.1. договору).

Умовами кредитного договору визначено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби (п.1.2. договору). За користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. кредитного договору (з п. 1.4.)

Відповідно до п.1.5. кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.

Згідно з п. 2.1. кредитного договору, з метою обслуговування кредиту Банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 в Банку.

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту.

Згідно з п. 2.6. кредитного договору встановлено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.

Відповідно до п. 3.1. договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених ЗУ «Про споживче кредитування».

Шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами банку ознайомлений і згодний; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 4.5. договору).

Крім цього, ОСОБА_1 підписано додаток №1 до Кредитного договору № 1/4135034 від 15.06.2021, який являє собою таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі графік платежів по кредиту) з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які підлягають до сплати позичальником. Також зазначено розмір і строк щомісячного платежу для погашення основного боргу, процентів та комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому ОСОБА_1 за кредитним договором №1/4135034 від 15.06.2021, станом на 18.01.2022, заборгованість відповідача становить 113 047, 23 грн, з яких: строкова заборгованість - 93 142,26 грн; прострочена заборгованість - 0,00 грн; нараховані відсотки - 117,94 грн; прострочені відсотки - 5 687,03 грн; комісія - 2 350,00 грн; прострочена комісія - 11 750,00 грн.

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №1/4135034 від 15.06.2021 станом на 02.04.2024, становила 183 834,41 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 92 199,22 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 30 535,19 грн; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 61 200 грн.

На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено виписку з рахунку на ім`я ОСОБА_1 за період з 15.06.2021 по 18.01.2022.

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021, 18.01.2022 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №1/4135034 від 15.06.2021, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 . Відповідно до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно з додатком № 5 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 05.08.2021 Акт приймання передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів станом на 18.01.2022 до Реєстру прав вимог № 6 від 18.01.2022 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 05.08.2021 первісний кредитор АТ «Креді Агріколь Банк» та новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» уклали АКТ приймання-передачі про те, що первісний кредитор в електронному вигляді на матеріальному носії, а новий кредитор прийняв згідно з вимогами договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитними № 2-2021 від 05.08.2021.

Згідно з платіжною інструкцією № 13810 від 19.01.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитними №2-2021 від 05.08.2021 сплатило АТ «Креді Агріколь Банк» 1 378 823,89 грн.

24.01.2022 за вих. № 1341 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, а 02.04.2024 за вих. № 3799 направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.

Позиція апеляційного суд у

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» суд першої інстанції прийшов до висновку про їх часткове задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, проігнорував повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором станом та вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та проценти підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, то суд першої інстанції виходив з того, що сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

Рішення у справі оскаржується стороною позивача в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а саме щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості.

Перевіривши доводи апеляційної скарги у цій частині та матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) зроблено висновок, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Яв становлено матеріалами справи, 15.06.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/4135034, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 100 000 гривень строком на 72 місяці. Відповідно до п.1.2 договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що пунктом 1.4.2 укладеного кредитного договору від 15.06.2021 сторони обумовили, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. кредитного договору . Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашання заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Відповідно до п.1.5. договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк».

Відповідно до п.п. 1.4.3 протягом дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до Договору за згодою Сторін в порядку, визначеному п.4.8 Договору.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Поза увагою суду першої інстанції, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія), що встановлена п. 1.4.2 кредитного договору, включає послуги, що виходять за межі безоплатного інформування, передбаченого частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (надання відповідної інформації через дистанційні системи обслуговування, консультування позичальника (як усне, так і письмове) тощо), а відтак висновок суду про нібито нікчемність зазначеного положення договору і відповідно відмова в задоволенні вимоги про стягнення комісії є необґрунтованим.

Помилковими є посилання суду першої інстанції на висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 07.06.2023 у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22), так як за обставинами справи, що була предметом касаційного перегляду, кредитний договір було укладено в грудні 2007 року, тоді як в даній справі кредитний договір укладено в 2021 році, тобто після набуття чинності Законом України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування», яким по-іншому врегульовано питання надання інформації протягом строку дії договору про споживчий кредит (стаття 11), а також включено до загальних витрат за споживчим кредитом комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (стаття 8).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене й те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і входять до предмета доказування у справах такої категорії, і як наслідок висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що, в свою чергу, призвело до неправильного застосування норм матеріального права, апеляційний суд доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, а відтак про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2422,40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» Кононова Ігоря Костянтиновича задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 лютого 2025 року в частині вимог про стягнення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, а також розподілу судових витрат скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» () заборгованість за кредитним договором №1/4135034 від 15.06.2021, що складається із комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 75 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Брайт-К» судові витрати по справі витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 2 422,40 грн, а також за подання апеляційної скарги і сумі 3 633,60 грн, а всього 6 056 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді М.В. Матківська

І.В. Міхасішин