ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/567/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8784/24 Категорія: 304090000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит - Капітал»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтовується тим, що 26.12.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №3778821, згідно якого товариство надало їй кредит у розмірі 3050,00 грн.

За умовами договору товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач прийняла на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надана позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки), зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті.

02.11.2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №02-11/2022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3778821 від 26.12.2021 року.

Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору кредиту станом на день укладення договору відступлення прав вимоги 02.11.2022 року утворилася заборгованість у розмірі 17241, 21 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн. та заборгованості за відсотками 14241,221 грн.

В зв`язку з вищевикладеним Товариство просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3778821 від 26.12.2021 року в розмірі 17241,21 грн., сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належним та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишитись в силі та підлягає скасуванню.

Зазначає, що на підтвердження позовних вимог були надані усі необхідні докази, зокрема копію підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору №3778821 від 26 грудня 2021 року. Розрахунок заборгованості, що є додатком до поданої позовної заяви, містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме за цим кредитним договором. При цьому вважає, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку із іншими доказами, яким, зокрема, є лист про успішне перерахування коштів.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Вказує, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації ОСОБА_1 при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію».

Доводи апеляційної скарги відповідача вважає безпідставними та необґрунтованими та висновків суду не скасовують, тому дана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №3778821 відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 3050,00 грн з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строком на 10 днів до 05 січня 2022 року. Тип позики: короткострокова.

За п. 2.2 договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні.

П. 2.4 договору визначено розмір процентів за користування позикою: базова процентна ставка, фіксована 0,01000 % на день від суми позики за кожен день користування позикою.

Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської карти, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом 3 робочих днів з дати підписання договору (п.п.2.6 договору позики).

Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено розділом 3 цього договору.

Підпунктом 3.4 договору передбачено, що повернення позики та сплата нарахованих процентів за користування позикою здійснюється позичальником до закінчення строку позики шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця.

Зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця (п.п. 3.7 договору позики).

Також наявний паспорт позики, який містить інформацію про основні умови надання кредиту коштів у позику з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості позики для споживача, порядок повернення позики та інше.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора q02380.

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Маніфою» клієнт ОСОБА_1 ідентифікована товариством, акцепт договору позичальником здійсненим одноразовим ідентифікатором q02380, введеним 26.12.2021 року; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор +48.

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20 серпня 2024 року вих. №2782_18 26 грудня 2021 року о 18:35:12 здійснено платіж на суму 3050,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 127486817, призначення платежу «зарахування 3050 грн на карту НОМЕР_1 ».

02 листопада 2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №07-12/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Маніфою») (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договорами (портфель заборгованості).

Відповідно до п. 1.4 договору права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору факторингу №02-11/2022 від 02 листопада 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором позики № 3778821 від 26 грудня 2021 року на суму 17241,21 грн, з яких: 3000,00 грн загальна сума заборгованості, 14241,21 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 02 листопада 2022 року має заборгованість за договором позики в загальній сумі 17241,21 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сумою позики) 3000,00 грн.; заборгованість за процентами 14241,21 грн.

06 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу ОСОБА_1 надіслало досудову вимогу про необхідність сплатити борг за договором позики №3778821 від 26.11.2021 року.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, надано довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.08.2024 року про перерахування коштів в сумі 3050,00 грн. на платіжну карту клієнта, проте вказаний доказ є неналежним та недопустимим.

Також, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність договірних відносин між позивачем та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» щодо переказу платежів, а отже довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» сама по собі не може підтверджувати переказ коштів за договором позики № 3778821 від 26.12.2021 року.

Відтак, у зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідачу з метою доведення виконання умов договору позики а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 дійшов висновку, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.

Однак щодо твердження місцевого суду про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, що позбавляє суд можливості прийти до висновку щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, то апеляційний суд зазначає наступне.

Підписуючи договір позики № 3778821 від 26 грудня 2021 року відповідач була проінформована і погодилася з усіма його істотними умовами. Такий договір ніким не оспорювалися та недійсними не визнавався.

Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20 дійшов висновку, якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики.

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20 серпня 2024 року вих. №2782_18 26 грудня 2021 року о 18:35:12 здійснено платіж на суму 3050,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 127486817, призначення платежу «зарахування 3050 грн на карту НОМЕР_1 ».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалася часткова сплата кредиту.

Тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо недоведеності позивачем факту отримання відповідачем коштів у сумі 3050,00 грн за договором позики.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведено підписання відповідачем договору із використанням одноразового ідентифікатора 26 грудня 2021 року договору позики, який містить умови кредиту, процентні ставки, а також доведено отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 3050,00 грн на банківську картку.

Щодо нарахування відсотків за договором позики, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» реєстру боржників до договору факторингу № 02-11/2022 від 02 листопада 2022року заборгованість за договором позики № 3778821 від 26.12.2021 року становить 17241,21 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3000 грн; заборгованості по відсоткам 14241,21 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем сплачено 1873,95 грн, що зараховані на погашення відсотків за користування кредитом та 50 грн., що зараховані на погашення тіла кредиту.

Строк кредитування згідно укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 договору позики становив 10 днів, додаткових угод щодо пролонгації договору про надання позики сторони не укладали.

Позивач згідно наданого ним розрахунку станом на 02.11.2022 року за період з 26.11.2021 року до 02.11.2022 року просив стягнути 14241,21 грн заборгованості за відсотками, тобто у розмірі, який був йому відступлений ТОВ «Маніфою».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Отже, з урахуванням положень підписаного сторонами договору позики, строк кредитування закінчився 05 січня 2022 року, а тому зазначені ТОВ «Маніфою» відсотки нараховані поза межами строку кредитування та стягненню не підлягають.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що проценти передбачені договором (а.с. 24 на звороті) можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку, а саме в розмірі 3 грн. 05 коп. за період з 26 грудня 2021 року по 05 січня 2022 року.

Позивач в порушення норм статей 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування процентів в розмірі 14241,21 грн.

Оскільки позика надавалася відповідачу за договором строком з 26.12.2021 року до 05.01.2022 року, а його сторони узгодили розмір нарахованих відсотків за цей період, зокрема з розрахунку акційної процентної ставки за період з 26.12.2021 року по 05.01.2022 року (відсутні підстави для її перерахунку за п.п. 2.4.2 договору позики), а також враховуючи часткове виконання зобов`язань за договором внесення відповідачем на погашення заборгованості 1923,95 грн (1870,85 грн. на погашення відсотків та 50 грн. на погашення тіла кредиту), апеляційний суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 3778821 від 26.2021 року в розмірі 1129,10 грн. (3053,05 грн. - 1923,95 грн.).

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, без оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (6,55%) 158,65 грн судового збору за подання позовної заяви, а також 238,00 грн судового збору за подання позивачем апеляційної скарги, а всього 396,65 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду 20 січня 2025 року - скасувати, ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за договором позики № 3778821 від 26 грудня 2021 року в розмірі 1129,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати у розмірі 396,65 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді