ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/97/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. м. Київ

суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Пащенка Петра Миколайовича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

27.05.2025 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пащенка Петра Миколайовича до суду надійшла заява про забезпечення позову у вказаній цивільній справі.

Документ сформовано в системі «Електронний суд».

Щодо заяви про забезпечення позову.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.05.2025 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Мицик Ю.С.

В поданій заяві в порядку ст.ст. 149-154 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ставиться питання про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування та розпорядження житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 160,5 кв.м. житлова площа 76 кв.м та зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_1 вказаним житловим будинком.

Заява обгрунтована тим, що вказане нерухоме майно було набуто сторонами в період зареєстрованого шлюбу, а тому майно є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, представник позивача зазначає, що 13.05.2025 ОСОБА_2 прибула до будинку АДРЕСА_1 з невідомими особами, які змінили замки у будинку та здійснювали перешкоди ОСОБА_1 потрапити всередину вказаного будинку де знаходяться його особисті речі, документи та ліки. З приводу даних подій заявником подано заяву до правоохоронних органів. Між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя. Вказує, що на даний час спірний будинок передано в у користування третім особам, які проводять ремонтні роботи у ньому, що значно ускладнить для заявника, а в найгіршому випадку, позбавить можливості реального виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Мотиви суду.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження №12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Між сторонами існує спір з приводу поділу майна.

Житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 160,5 кв.м., житловою площею 76 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна) на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.04.2021 належить ОСОБА_2 (а.с 13).

На це майно заявник вказує як на спільну сумісну власність подружжя, оскільки вказане майно придбане в період шлюбу, який був укладений 08.07.2019 (актовий запис №219) та за спільні гроші.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, окрім іншого, представник заявника зазначив, що ОСОБА_3 без будь-якої згоди ОСОБА_1 , уклала з невідомими особами договір найму (оренди) нерухомого майна, яким ОСОБА_3 передала весь будинок в користування невідомим особами строком на один рік. Вказані особи намагаються проводити ремонтні роботи в будинку, в якому знаходяться особисті речі позивача.

Разом з тим, матеріали справи та заяви не містять доказів того, що відповідачем вчинялись та/або вчиняються дії, наслідком яких може бути утруднення або неможливість виконання рішення суду в частині поділу спірного будинку.

Вимога заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 володіти та користуватися спірним будинком задоволенню не підлягає, оскільки такі способи забезпечення позову суттєво обмежують правомочності власника і між ними та заявленими позовними вимогами відсутній прямий зв`язок, тобто не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими у цій справі вимогами.

В той час, як вимога заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 розпоряджатися спірним будинком взагалі не обгрунтована.

Крім того, відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні позивачем спірним будинком не є заходом забезпечення позову, а є одним із способів захисту порушеного права, що визначено частиною другою 2 статті 16 ЦК України.

При цьому, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Судом враховується, що у відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Пащенка Петра Миколайовича про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

СУДДЯ Ю.С. МИЦИК