Справа № 570/2168/24
Провадження № 2/571/282/2025
УХВАЛА

іменем України

15 травня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, у особі судді Комзюк А.Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26.03.2025 справу передано до Рокитнівського районного суду Рівненської області за підсудністю.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 27 ЦПК України визначає, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно позовної заяви, позивач ОСОБА_1 вказує місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - АДРЕСА_1 (а.с.2,98).

Згідно інформації наданої відділом ЦНАП Рокитнівської селищної ради від 14.05.2025, за даними Реєстру територіальної громади місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не значиться на підвідомчій території.

Згідно відомостей Карпилівського старостинського округу Рокитнівської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрований та не проживає. Згідно погосподарських книг з 1986 по 2024 рік відсутні записи щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою с.Карпилівка, Сарненського району Рівненської області (а.с.55,80).

Відповідно до матеріалів долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, проживає у АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації та заявою з перекладом від 09.02.2025 (а.с.103-105).

Відомостей у підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь коли був зареєстрований чи проживав на території Сарненського (колишнього Рокитнівського) району Рівненської області, який по територіальній юрисдикції відноситься до Рокитнівського районного суду Рівненської області, матеріали справи не містять.

Наявність у матеріалах інформації УДМС у Рівненській області у підтвердження того, що в АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є доказом реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 у вказаному населеному пункті (а.с.67).

Суд звертає увагу, що згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Яхни, Миронівського району Київської області. Батьком дитини зазначений ОСОБА_2 , громадянин Росії. Реєстрація народження дитини здійснювалася виконавчим комітетом Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с.9).

Крім того, цивільна справа про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розглядалася Миронівським районним судом Київської області, що підтверджується копією судового рішення від 11.04.2014 (а.с.12).

Зазначене дає підстави припускати, що на час народження дитини та на час розірвання шлюбу відповідач міг проживати с.Яхни, Миронівського району Київської області. Однак, таких відомостей позивач до заяви не додала, що позбавляє суд можливості визначити підсудність справи тому суду, який має розглядати її по суті, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач є громадянином Російської Федерації, на території України зареєстрованого місця проживання не має та не мав.

Стаття 496 ЦПК України встановлює процесуальні права та обов`язки іноземних осіб.

Так, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, 23 грудня 2022 року набув чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» №2783-ІХ від 01.12.2022, згідно якого зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР .

Оскільки відповідач є громадянином іншої держави, процесуальні питання, пов`язані з вирішенням даного спору, регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право».

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися (частина перша статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Таким чином, суди, вирішуючи питання про належність справи до їх компетенції, зобов`язані з`ясувати, в судах якої країни відповідно до міжнародних зобов`язань України підлягає розгляду справа з міжнародним елементом.

Лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню в судах України, підсудність справи визначається за правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Положеннями статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплатуаліментів абопро встановленнябатьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Ані вказана норма Закону України «Про міжнародне приватне право», ані інші законодавчі акти не передбачають, що національні суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи про позбавлення батьківських прав, відповідачем за яким є громадянин іншої держави, який не має місця проживання або місцезнаходження в Україні.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 200/421/19, провадження № 61-6949св21.

Оскільки позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не належать до виключної підсудності судам України, то відповідно відсутні підстави для відкриття провадження у справі, за відсутності доказів того, що відповідач будь коли проживав чи був зареєстрований на території Сарненського (колишнього Рокитнівського) району Рівненської області.

Пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідач є громадянином Російської Федерації, відомостей у підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача та майна на території України до позовної заяви не додано, місцем проживання відповідача є Російська Федерація, відповідно позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав не підлягають розгляду у Рокитнівському районному суді Рівненської області, тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 186, 187 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя А.Ф.Комзюк