Справа № 642/2443/25
Провадження № 2-о/642/47/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря Антонян А.М.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Коваля А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення фактів спільного проживання та перебування на повному утриманні померлого годувальника,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Коваль А. М. звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 з 29.11.2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що з 05.12.1987 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . 09.03.1998 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 , де постійно проживали разом до початку березня 2022 року.

ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію в розмірі 12077,82 грн., ОСОБА_1 також є пенсіонером і є одержувачем мінімальної пенсії, яка на цей час становить 3038,00 грн.

Після початку великомасштабної збройної агресії російської федерації проти України будинок, в якому проживала ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , перебував під постійними обстрілами і був пошкоджений, після чого вони були змушені переїхати до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 , а після припинення постійних обстрілів повернулися до місця свого постійного проживання.

01.05.2024 ОСОБА_2 захворів та перебував на лікування у КНП «Міська клінічна лікарня № 7» з діагнозом: Повторний ішемічний інсульт, дисциркуляторна гіпертонічна та атеросклеротична енцефалопатія ІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІІ ст., цукровий діабет ІІ тип, середнього ступеня важкості; 09.05.2024 ОСОБА_2 повторно був доставлений у КНП «Міська клінічна лікарня № 7» на лікування з тим самим діагнозом; 23.05.2024 ОСОБА_2 був виписаний з лікарні та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були знов вимушені переїхати до будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та заявниця здійснила його поховання.

Весь час заявниця проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 спільно однією сім`єю і, враховуючи розмір пенсії ОСОБА_2 , його пенсія була постійним та основним джерелом для її існування з моменту її виходу на пенсію, тобто вона фактично перебувала на утриманні свого чоловіка до моменту його смерті.

Заявниця є людиною похилого віку, тому мала і має потребу постійно купувати та приймати ліки для підтримання стану свого здоров`я, купувати їжу, одяг та побутові речі, а також нести витрати зі сплати комунальних послуг, які сплачувались нею за рахунок пенсії чоловіка, після смерті якого всі вказані витрати лягли на заявницю.

Отже, заявниця ОСОБА_1 , як така, що досягла пенсійного віку, має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, тому 02.04.2025 вона звернулась до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо переходу з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, однак за результатами розгляду заяви рішенням від 08.04.2025 їй було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що заявницею не додано документів, які б підтверджували її спільне проживання з померлим годувальником та не підтверджено факт її перебування на його утриманні, тому вона змушена звернутися до суду із зазначеною заявою.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи був повідомлений своєчасно належним чином, 14.05.2025 надали суду заяву про розгляд справи за відсутності представника управління за наявними документами в матеріалах справи.

Суд, заслухавши заявника, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого 05.12.1987 Жовтневим райвідділом РАГС м. Харкова, 05.12.1987 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 16).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 02.04.2013, та отримував пенсію в розмірі 12077,82 грн.( а. с. 9).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 29.11.2012, і є одержувачем мінімальної пенсії, яка становить 3038,00 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 01.04.2025 № 353L01KJAKPL66LU (а. с. 6-7).

З 01.05.2024 ОСОБА_2 перебував на лікування у КНП «Міська клінічна лікарня №7» з діагнозом: Повторний ішемічний інсульт (29.04.2024). Дисциркуляторна гіпертонічна та атеросклеротична енцефалопатія ІІ ст. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. Цукровий діабет ІІ тип, середнього ступеня важкості, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3611 від 09.05.2024; з 09.05.2024 ОСОБА_2 перебував у КНП «Міська клінічна лікарня № 7» на лікуванні з тим самим діагнозом; 23.05.2024 був виписаний з лікарні, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3855 від 23.05.2024 (а. с. 13-15).

Рішенням Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.04.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії за причини не надання документів, які б підтверджували спільне проживання заявниці з померлим годувальником ОСОБА_2 та не підтвердженням факту перебування заявниці на його утриманні (а. с. 10).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які проживають з 1996 року на Північній Салтівці по АДРЕСА_4 підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали як чоловік та жінка з ними по сусідству по АДРЕСА_4 . Родину Білошапопк знають дуже добре. Подружжя знаходилось на пенсії, часто хворіли.

Свідок ОСОБА_7 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 і є сусідом по під`їзду з ОСОБА_1 , яка постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . Знає родину дуже давно, вони постійно були разом.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зазначила, що ОСОБА_1 її сваха, підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із своїм померлим чоловіком ОСОБА_2 . З березня 2022 року вона прийняла подружжя до себе, оскільки через постійні обстріли проживання на Північній Салтівці стало неможливим. Покійний ОСОБА_2 отримував значно більшу пенсію ніж його дружина, його пенсія була основним доходом сім`ї та його дружина повністю знаходилася на його утриманні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона знає родину ОСОБА_9 . Зазначила, що з березня 2022р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали проживати у будинку ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , що напроти неї.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні також надав пояснення, згідно яких підтвердив факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із своїм померлим чоловіком ОСОБА_2 . Пояснив, що подружжя проживало на ОСОБА_11 , однак через постійні обстріли з березня 2022р. змушені були переїхати у будинок ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , до сватів, які є його сусідами. Зазначив, що ОСОБА_1 зі своїм померлим чоловіком були пов`язані спільним побутом, завжди разом ходили за допомогою волонтерів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 5 ч. 2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту проживання та перебування фізичної особи на утриманні.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; довідки з місця проживання, фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства, заяви, анкети, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного та ін.

Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Таким чином, реєстрація місця проживання заявниці і її чоловіка за різними адресами не свідчить про те, що вони, перебуваючи у шлюбі, не проживали однією сім`єю.

З огляду на надані пояснення свідків, досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_1 за однією адресою.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено поняття членів сім`ї, які вважаються утриманцями.

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, заявниця посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з чоловіком, проживала з ним спільно і пенсія її чоловіка була основним джерелом для її існування адже вона значно більше від її пенсії.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі №214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визначено, які документи надаються до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника такі документи.

До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надається, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Тобто у будь-якому випадку переживший з подружжя, який виявив бажання отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника зобов`язаний подати документи на підтвердження перебування його на утриманні померлого годувальника.

У пункті 2.11 зазначеного Порядку закріплено, що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Чинне законодавство не містить обов`язкового позасудового порядку підтвердження вказаного юридичного факту.

З метою переведення на пенсію по втраті годувальника, заявниця звернулась до уповноваженого органу з відповідною заявою, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.04.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії за по втраті годувальника у зв`язку з тим, що не було підтверджено факт реєстрації з годувальником за однією адресою та факт перебування на його утриманні.

Таким чином, суд враховує, що необхідність встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього необхідно заявниці для призначенні пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала докази на підтвердження того.

Факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_2 на момент його смерті, а саме підтверджується зібраними та дослідженими в справі доказами та показаннями свідків.

Також, згідно з наданими заявником документами, розмір її пенсії є значно меншим, ніж розмір пенсії, яку отримував її померлий чоловік. При цьому, в даному випадку, отримання дружиною померлого пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Хоча заявник і отримувала пенсію, але її розмір був менший від розміру пенсії ОСОБА_2 , а тому, вочевидь, допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, оскільки допомога, яка надавалась ОСОБА_2 була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року №592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17.

Встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , має для неї юридичне значення і потрібне для переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення фактів спільного проживання та перебування на повному утриманні померлого годувальника задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http//www.reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2025 року.

Суддя - А. М. Гримайло