Справа № 473/818/25
РІШЕННЯ

іменем України

"26" травня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ

в лютому 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є власницею 68/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаного житлового будинку (32/100 частки) до 23 квітня 1996 року була ОСОБА_4 (продала належну їй частку будинку ОСОБА_5 ).

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0570 га, яка була надана для його обслуговування.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 31 жовтня 1995 року земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_3 ).

18 березня 2020 року земельна ділянка, якій був присвоєний кадастровий номер :06:026:0025, була зареєстрована в Державному земельному кадастрі із зазначенням її співвласників: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Водночас, частка позивачки в праві власності на земельну ділянку не визначена, що створює останній перешкоди в розпорядженні належним їй майном.

Посилаючись на вказані обставини, а також неможливість вирішення даного питання в адміністративному порядку, позивачка просила визначити частку земельної ділянки відповідно до її частки в праві власності щодо будинку, а саме визначити, що їй належить 68/100 частки спірного майна.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем її проживання, причину неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що позивачка ОСОБА_7 є власницею 68/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали Вознесенського міського народного суду Миколаївської області від 31 липня 1981 року. Іншим співвласником вказаного житлового будинку (32/100 частки) була ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_2 ), відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 23 квітня 1996 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області (попереднім власником була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_3 ).

Обумовлений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0570 га, яка була надана для його обслуговування.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 31 жовтня 1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 227 від 24 жовтня 1995 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5161, земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_3 ).

18 березня 2020 року земельна ділянка, якій був присвоєний кадастровий номер :06:026:0025, була зареєстрована в Державному земельному кадастрі із зазначенням її співвласників: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна (ч.ч. 1, 4 ст. 86 ЦК України 1960 року (чинного на час набуття майна)).

Згідно ст. 112 ЦК України 1960 року майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності осіб з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 1ст. 42 ЗК України 1990 року (чинної на час набуття спірного майна) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Також положення п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказують на те, що частки в праві власності на земельну ділянку співвласників жилого будинку співвідносяться з розміром їхніх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Отже, земельна ділянка, призначена для його обслуговування, належала співвласникам будинку на праві власності в частках, що відповідали часткам у праві власності на будинок.

Відповідно до абз. 3 п. 5постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини та в інших випадках.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що без визначення частки в праві власності на земельну ділянку позивачці створюються перешкоди в розпорядженні належним їй майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки в праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0570 га, кадастровий номер :06:026:0025, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становить 68/100 частки цього майна.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан