РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 рокуСправа № 495/5196/24
Номер провадження 2/495/1448/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Дущенко Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шабівської сільської ради до ОСОБА_1 , Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Орган опіки та піклування Шабівської сільської ради звернувся 05.06.2024 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на території Шабівської сільської ради проживає багатодітна родина ОСОБА_1 в якій виховується шестеро малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідач є одинокою матір`ю. Умови проживання та виховання малолітніх дітей відсутні, є безпосередня загроза життю та здоров`ю дітей.

Службою у справах дітей Шабівської сільської ради направлено клопотання до служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації від 08.02.2024 року №01-08/18 про влаштування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Білгород-Дністровського Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації, як дітей, які опинились у складних життєвих обставинах (наказ служби у справах дітей Шабівської сільської ради від 09.02.2024 року №3,4,5,6)

Згідно положення про Білгород-Дністровський Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації, діти можуть тимчасово влаштовані віком від 3 до 18 років, малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тимчасово залишено у КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» до часу отримання від департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації направлення (путівки) до державного закладу на повне державне забезпечення.

13.02.2024 службою у справах дітей Шабівської сільської ради були отримані путівки на влаштування малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини Одеської обласної ради» на повне державне забезпечення строком на шість місяців.

Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як неналежне виконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо виховання дітей, свідомого нехтування ними, це підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, що становить безпосередню загрозу майбутньому життю, здоров`ю та розвитку дітей.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя ОСОБА_8 / від 06.06.2024 було відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2024 № 634 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_8 від здійснення правосуддя та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.12.2024 зазначена справа розподілена судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярському О.О.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ від 03.12.2024 було прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2025 № 503 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи на підставі ухвали про самовідвід судді Боярського О.О. та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.03.2025 зазначена справа розподілена судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В.

17.03.2025 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання.

Короткий виклад позицій сторін по справі

У підготовче засідання представник позивача Органу опіки та піклування Шабівської сільської ради Лотоковська Н. не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримала у повному обсязі. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей просила не розглядати.

У підготовче засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами повністю згодна.

У підготовче засідання представник відповідача центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Коростенська О.В. не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на території Шабівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 проживала багатодітна родина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якій виховувалося шестеро малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є одинокою матір`ю.

08.02.2024 року комісією у складі заступника сільського голови, працівників служби у справах дітей, фахівця з соціальної роботи, представника ювінальної превенції Білгород-Дністровського ГУ МВП в Одеській області, медичного представника було здійснено виїзд за адресою проживання родини: АДРЕСА_1 , в ході обстеження було складено акти проведення оцінки рівня безпеки дітей та акт обстеження умов проживання.

За результатами перевірки було виявлено факт безпосередньої загрози житню здоров`ю дітей та визначено потребу у вжитті невідкладних заходів для забезпечення безпеки дітей, що було зафіксовано у акті проведення оцінки рівня безпеки дітей.

09.02.2024 року було проведено комісію з питань захисту прав дітей при Шабівській сільській раді Білгород-Дністровського району та розглянуто питання відібрання малолітніх дітей у матері. В ході розгляду питання були винесені рішення комісії з питань захисту прав та інтересів дітей при Шабівській сільській раді від 09.02.2024 року №02.2-10/5/500 «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 » та №02.2-10/5/508 «Про доцільність влаштування малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного закладу».

Після відібрання у матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було влаштовано до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради».

Відповідно до повідомлення КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради від 24.05.2024 року №534 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , народила хлопчика вагою 3650, зріст 51 см., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 25.05.2024 року, актовий запис №170.

27.05.2024 року працівниками служби у справах дітей Шабівської сільської ради було здійснено виїзд за адресою проживання матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та складено акт обстеження умов проживання, що закріплює факт знаходження житла у кризовому стані, в будинку немає опалення, брудно, санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам, запас продуктів харчування відсутній. За результатами перевірки виявлений факт безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини.

28.05.2024 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Шабівській сільській раді №02.2-10/5/2046 малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було негайно відібрано у матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , без позбавлення батьківських прав та влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення рішенням №02.2-10/5/2045.

Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району надала до суду Рішення №02.2-10/5/1745 від 14.04.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. ст. 3, 4, 5, 7 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п. 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вказане також узгоджується з позицію ВСУ, викладеної у постанові від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19, провадження №61-1344св20.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей.

З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача є засобом захисту прав дитини та як крайній захід впливу через невиконання нею батьківських обов`язків є виправданим і співмірним та в інтересах дітей.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, беручи до уваги рішення Шабівської сільської ради, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, враховуючи, що матеріали справи містять належні та допустимі докази ухилення відповідача ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, суд приходить до обґрунтованого висновку що, позовні вимоги Органу опіки та піклування Шабівської сільської ради до ОСОБА_1 , Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 15, 150, 152, 155, 164, 165, 166, 171 СК України, ст.ст. 7, 8, 19, 76-81, 128, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-281, 284, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Шабівської сільської ради до ОСОБА_1 , Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Юлія ШЕВЧУК