Провадження № 2-др/127/53/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

22 травня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Руденко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Педини Олега Анатолійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи в цивільній справі № 127/31804/23,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа № 127/31804/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

25.04.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Педини О.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 4 543, 70 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що ухвалою суду від 15.04.2025 позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрат на складання звіту про оцінку вартості (розміру) збитків в розмірі 3500, 00 грн., внаслідок поданої позивачем заяви, залишено без розгляду. Рішенням суду від 15.04.2025 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн. Із вказаними судовими рішеннями представник відповідача ознайомився 23.04.2025 в приміщені Вінницького міського суду Вінницької області під час ознайомлення із матеріалами даної цивільної справи. Тому, просив поновити пропущений строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат.

Представник відповідача також вказує, що розгляд по даній справі тривав з 24.10.2023 до 15.04.2025, що орієнтовно становить 1 рік 6 місяців, де подання заяви про залишення без розгляду відбулось 15.04.2025, тобто, за день до винесення судового рішення та потягло за собою близько 7 судових засідань, призначення судових експертиз, участі відповідача в суді апеляційної інстанції по оскарженню ухвали суду про призначення автотехнічної експертизи та вчинення ряду інших процесуальних дій, що спрямовувались відповідачем виключно на доведення їх безпідставності та необґрунтованості, вочевидь вказує на умисні необґрунтовані дії позивача, що не направленні на досягнення результату по заявленій позовній вимозі, а спрямовані виключно на затягування часу з метою завдання якомога більших витрат відповідачеві.

Таким чином, оскільки такі необґрунтовані дії позивача спричинили судові витрати, вони підлягають стягненню за рахунок останнього на користь відповідача.

На підставі ст. ст. 43, 141, 142 ЦПК України представник відповідача звернувся до суду із даною заявою.

Учасники справи (їх представники) в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення в питанні стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи завчасно та належним чином.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Педина О.А. надав на адресу суду заяву в якій просив про проведення судового засідання без участі відповідача та його представника. В заяві зазначив, що свої вимоги про ухвалення додаткового рішення в питанні стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи підтримує та просить задовольнити.

Інші сторони по справі про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на викладене суд ухвалив проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення з питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи у відсутність учасників справи (їх представників), фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилось.

Дослідивши зміст заяви суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою суду від 15.04.2025 у справі № 127/31804/23, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, заяву представника позивача - адвоката Пивоварової Ю.С. про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та вимоги про стягнення витрат на складання звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, задоволено. Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрат на складання звіту про оцінку вартості (розміру) збитків - залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2025 у справі № 127/31804/23 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн. та 1073,60 судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.127 ЦПК України).

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача посилається на те, що із ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2025 та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2025 представник відповідача ознайомився лише 23.04.2025 в приміщені Вінницького міського суду Вінницької області під час ознайомлення із матеріалами даної цивільної справи.

Такі причини пропуску строку подання заяви про ухвалення додаткового рішення суд визнає поважними, оскільки вони відповідають дійсності (ці обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи), а заяву представника відповідача про поновлення процесуального строку такою, в якій достатньо обґрунтовано підстави для поновлення процесуального строку, а тому суд прийшов до висновку про поновлення процесуального строку для звернення до суду з цією заявою.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Відповідно до роз`яснень, які міститься у п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим, заява представника відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, судові витрати виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.

Необґрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ч.5 ст.142 ЦПК України.

Представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, заява про компенсацію судових витрат відповідача на правову допомогу та витрат на проведення експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.44,126,127,133,141,142,258,260,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Педини Олега Анатолійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи в цивільній справі № 127/31804/23 відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя: