ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/137/23 Номер провадження 22-ц/814/98/25Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Грицак А.Я.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, що обґрунтований тим, що на підставі наказу № 335 від 26 липня 2007 року, який був виданий Начальником Кременчуцької дистанції колії, йому, як співробітнику ДП «Укрзалізниця», було надано службову житлову площу, а саме житловий будинок загальною площею 68,8 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Позивач вказував , що з липня 2007 року і по теперішній час він зі своєю родиною проживають в цьому будинку, підтримують його в належному технічному стані, проводять оплату наданих комунальних послуг.

Дізнавшись про можливість приватизації , ОСОБА_3 звертався до уповноважених на його думку осіб з метою визначення статусу будинку, яким він користується.

Після утворення Кам`янопотоківської об`єднаної сільської територіальної громади позивач звернувся до сільської ради з метою з`ясувати, хто на даний час є власником будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Із Довідки, виданої Виконавчим комітетом Кам`янопотоківської сільської ради за №2681/1 від 09.12.2021 року - згідно запису в погосподарській книзі сільської ради під №00-1827-3 за ОСОБА_3 , числиться житловий будинок (1977 року забудови) з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Будь які відомості про власника будинку в довідці не зазначені.

Тобто, на даний час спірний будинок не перебуває в будь чиїй власності, оскільки попередній власник, а саме Кременчуцька дистанція колії від власності відмовився, шляхом зняття будинку з балансу, а інший власник визначений так і не був.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_3 , 1981 р.н., право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_3 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , 1981 р.н., право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. Скарга мотивована тим , що аргументи позивача не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 та його сім`я у будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживали.

Апелянт зазначає, що у власності ОСОБА_3 перебуває будинок АДРЕСА_2 . Право власності на спірний будинок позивач оформив лише 10.05.20243 року.

Крім того, скаржник вказує, що ОСОБА_4 отримала від Південної залізниці ордер на вселення до спірного будинку та протягом тривалого періоду проживання в ньому, на підставі дозволу відповідних органів, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільною працею та за рахунок власних коштів добудували цей будинок та господарські споруди .

Також у скарзі зазначено, що ОСОБА_3 посилаючись на сплату комунальних послуг за вказаний будинок , відповідних доказів суду не надав.

Зважаючи на вказане ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року, та відмовити у задоволенні позову.

Також з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2 . Скаржник вказує, що приживає у спірному будинку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає , що позивач не проживав у спірному майні , комунальні послуги сплачувались ОСОБА_2 на підтвердження вказаного надає суду копію абонентської книжки по обліку та сплаті електроенергії.

Окрім того апелянт зауважує, що адресу АДРЕСА_1 спірний об`єкт нерухомості здобув лише 16 липня 2021 року за Рішенням ВК Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №101. Відтак , документи датовані роками раніше , надані позивачем як докази на підтвердження його права власності за набувальною давністю відповідну адресу містити не могли , натомість мали б містити адресу Залізнична казарма НОМЕР_1 км в с.Бурти Кременчуцького району Полтавської області.

Звжаючи на вказані обставини ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Костянецький А.Г. подав відзиви на апеляційні скарги в яких вказував , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодним чином не обґрунтовано, яким чином впливає рішення суду першої інстанції у цій справі на їх права, свободи чи обов`язки, а також не обґрунтовано, яким чином, у разі скасування рішення місцевого суду, їх права будуть захищені чи вони зможуть у майбутньому отримати можливість захисту своїх прав, зокрема судового. Тобто по суті вимоги апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спрямовані не на захист власних прав, а на шкоду позивачу ОСОБА_3 , що є неприйнятним. У зв`язку із чим позивач просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на слідуюче.

Згідно доказів наданих до позову встановлено, що на підставі наказу № 335 від 26 липня 2007 року, що був виданий Начальником Кременчуцької дистанції колії, позивачу як співробітнику ДП «Укрзалізниця», було надано службову житлову площу, а саме житловий будинок загальною площею 68,8 кв.м. по АДРЕСА_1 ..

Житловий будинок з господарськими будівлями відносився до території Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, куди позивач звернувся щодо вирішення питання про приватизацію будинку.

Як вбачається з відповіді Начальника Кременчуцької дистанції колії за 2007 рік, будинок за адресою АДРЕСА_1 не обліковується на балансі Кременчуцької дистанції колії ДП «Укрзалізниця» СТГО «Південна залізниця». На баланс Білецьківської сільської ради цей будинок також не передавався, що унеможливило його приватизацію.

Із Довідки, виданої Виконавчим комітетом Кам`янопотоківської сільської ради за №2681/1 від 09.12.2021 року встановлено , що згідно запису в по господарській книзі сільської ради під №00-1827-3 за ОСОБА_3 , числиться житловий будинок (1977 року забудови) з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд виходив з того, що позов підлягає задоволенню, оскільки законом передбачено право особи набути у власність нерухоме майно за набувальною давністю , а факт користування позивачем майном з 2007 року підтверджується належними доказами. При цьому, суд також дійшов висновку, що не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на наведені норми закону, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

При цьому, на відміну від оскарження рішення суду учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення суду, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Подібний за змістом висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Звертаючись до суду із апеляційними скаргами, скаржники зазначали, що проживають у будинку за адресою АДРЕСА_1 . багато років , вказаний будинок побудований за сумісні кошти ОСОБА_2 і ОСОБА_4 . Посилались на те, що позивач у вказаному будинку ніколи не проживав , спірний об`єкт нерухомості площею саме 68.8 м.кв. було створено спільними зусиллями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 1994 року та на той час він мав адресу АДРЕСА_3 вказаний об`єкт нерухомості набув лише у липні 2021 року за заявою ОСОБА_2 про присвоєння поштової адреси житловому будинку, відтак вказувати відповідну адресу до 2021 року у документах було неможливо, що викликає сумніви у достовірності доказів наданих позивачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зауважує, що враховуючи те, що в межах даної справи вирішувалося питання щодо правого статусу нерухомого майна, яке перебуває у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому оскаржуване рішення від 06 березня 2023 року, ухвалене за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, є таким, що ухвалене про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Однак, суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, належних відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як осіб, в користуванні яких перебуває створене ними майно з приводу якого виник спір, не залучив для участі у справі, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Отже, доводи апеляційних скарг, що рішенням суду було вирішено питання про права, інтереси та обов`язки особи, яка не приймала участь в справі є вагомими та такими, що приймаються до уваги колегією апеляційного суду.

Щодо інших доводів апеляційних скарг, суд не приймає їх до уваги і не надає правової оцінки, оскільки позбавлений такої процесуальної можливості, в зв`язку з тим, що особи, які звернулася з апеляційними скаргами, участі у справі не приймали і відповідного статусу сторони не мали.

Оцінка судом обґрунтованості позовних вимог по суті має відбуватися за участю всіх належних сторін цивільної справи, оскільки лише за наявності належного складу учасників у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити справу. Без залучення таких позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Такого ж правового висновку щодо можливості вирішення справи по суті позовних вимог лише за наявності належного складу відповідачів дійшов Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 4 частини 3 ст.376ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, та прийнято судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст.376ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 , 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 березня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція колії» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А.Лобов