Справа №155/863/25
Провадження №2-з/155/6/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Санакоєва Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглянувши у відкритому засіданні заяву адвоката Богоноса Ігоря Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвоката Богоноса Ігоря Михайловича до Товариств з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Товариств з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» про захист прав споживачів, терті особи: Державний реєстратор Володимир-Волинської міської ради Диньковський Максим Михайлович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогоза Олександр Петрович,

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2025 року на адресу суду надійшла заява адвоката адвоката Богоноса Ігоря Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвоката Богоноса Ігоря Михайловича до Товариств з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Товариств з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» про захист прав споживачів, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони для ТОВ УКРАЇНСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ відчужувати нерухомість розташовану за адресою АДРЕСА_1 ., і додатково накласти арешт на це майно.

Вимогу обґрунтовує тим, що Позивачу стало відомо, що відповідач ТОВ «УФК» на даний момент звернувся до нотаріуса про оформлення договору про відчуження іпотечного майна (до позивача звернувся нотаріус з метою надання інформації - чи наявний на даний момент в суді спір стосовно майна яке хоче відчужити відповідач).

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду - іпотечне майно - набуте за спірним договором та є предметом позову може бути відчужене відповідачем.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Для вирішення питання про забезпечення позову до пред`явлення позову сторони в судове засідання не викликалися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.04.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №РМ-SME А00/044/2008, посвідчений приватним нотаріусом Волошин С.А. та зареєстрований в реєстрі за №767,768.

Предметом іпотеки, згідно з ст.3 договору іпотеки, є нерухоме майно, а саме: миєчно-антикорозійний пункт /В-2/, загальною площею 265,5 кв. м.; прохідна /Д-1/ загальною площею 11,4 кв. м.; головний корпус /А-2/ загальною площею 1191,5 кв. м., допоміжний корпус /Б-2/ загальною площею 1441,4 кв. м., трансформаторна підстанція /Г-1/ загальною площею 17,9 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

12.06.2018 між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТзОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №РМ-SМЕ А00/044/2008 від 25 квітня 2008 року.

У січні 2020 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вважає, що право власності на іпотечне майно набуто відповідачем ТОВ «УФК» неправомірно на підставі оспорюваного договору про відступлення права вимоги.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2022 у справі №381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20), умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявник у заяві зазначає, що усі додатки необхідні для розгляду даної заяви наявні у справі та в силу їх великого об`єму (70 аркушів) заявник не додає їх до даної заяви.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, доводи (причини забезпечення позову) заявника зводяться до того, що відповідач має можливість вільно розпоряджатись нерухомим майном, набутим у власність та існує можливість того, що відповідач може в будь-який момент здійснити його відчуження на користь інших осіб, що може бути перешкодою у відновленні порушених прав позивача. Фактично доводи заявника в заяві про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях і нічим не підтверджені.

Проте, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів особи у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Всупереч викладеному, заявник не обґрунтував та не надав суду доказів, що дійсно існує реальна загроза відчуження відповідачем нерухомого майна в користь інших осіб, що може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи вищезазначені положення ст.149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Богоноса Ігоря Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвоката Богоноса Ігоря Михайловича до Товариств з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Товариств з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» про захист прав споживачів, терті особи: Державний реєстратор Володимир-Волинської міської ради Диньковський Максим Михайлович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогоза Олександр Петрович відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала в повному обсязі складена 29 травня 2025 року.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв