КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/598/22 Головуючий у суді І інстанції: Панченко О.М.
провадження №22-ц/824/7569/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля Віталія Васильовича,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 року заявник звернувся до суду з скаргою бездіяльність та дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля В.В..

В судові засідання суду першої інстанції, призначені на 17.12.2024 року та 16.01.2025 року заявник не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що під час розгляду скарги ОСОБА_1 судом першої інстанції будь-яких процесуальних документів щодо визнання явки стягувача, боржника, державного виконавця або іншої особи органу державної виконавчої служби не постановлялось.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що положення ст.ст. 223, 257 ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, а тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки процесуальні питання щодо розгляду скарг, які подані сторонами виконавчого провадження віднесено до розділу VII «Судовий контроль за виконання судових рішень» ЦПК України.

Крім того, зазначав, що виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс.

Враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини та положення національного законодавства, апелянт вважає, що залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції порушив судову процедуру розгляду скарги на бездіяльність та дії посадової особи органу державної виконавчої служби, який умисно не виконує рішення, яке набрало сили, цього ж суду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що заявник був повідомлений належним чином про судові засідання, які були призначені на 17.12.2024 року та 16.01.2025 року, двічі у судові засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, та, визнавши відсутність поважних обставин для відкладення розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду на підставі частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 22.11.2024 року заявник звернувся до суду з скаргою бездіяльність та дії начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля В.В..

Розгляд скарги призначено на 17.12.2024 року.

В матеріалах справи міститься довідка, сформована 27.11.2024 року про доставку повідомлення у додаток «Viber» судової повістки на 17.12.2024 року на 14 год 00 хв. адресована ОСОБА_1 . У вказаній довідці відсутній підпис відповідальної особи (а.с. 66).

17.12.2024 року в судове засідання суду першої інстанції з`явився державний виконавець Ніжнік В.В., однак розгляд скарги відкладено, у зв`язку зтим, що скаржник не з`явився у судове засідання. Вказані обставини підтверджені протоколом судового засідання від 17.12.2024 року (а.с. 68).

Розгляд скарги відкладено на 16.01.2025 року на 14 год. 00 хв..

В матеріалах справи міститься судова повістка, яка направлялась ОСОБА_1 на поштову адресу: АДРЕСА_1 , однак відсутні докази її отримання скаржником.

Також судова повістка була направлена у додаток «Viber» а номер телефону НОМЕР_1 одержувачу ОСОБА_1 .. Однак у вказаній довідці відсутній підпис відповідальної особи (а.с. 71).

В судове засідання суду першої інстанції, яке відбулось 16.01.2025 року з`явився державний виконавець Ніжнік В.В., ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 72-73).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 зазначено, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається, з матеріалів справи ОСОБА_1 про місце, дату та час судового засідання на 16.01.2025 року був повідомлений судом шляхом направлення смс-повідомлення на мобільний номер НОМЕР_1 у додаток «Viber», що підтверджується відповідною довідкою про доставку, однак така довідка не містить підпису відповідальної особи (а.с. 71). Доказів того, що судова повістка на 16.01.2025 року яка направлялась ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку була отримана останнім, матеріали справи не містять.

Слід зазначити, надіслання судом судової повістки у виді смс-повідомлення на мобільний номер телефону не вважається належним повідомленням про розгляд справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 666/6309/13-ц, від 10 листопада 2022 року у справі № 440/222/19 , від 31 січня 2023 року у справі № 693/812/21 та 08 травня 2023 року у справі № 201/9898/19.

Також в матеріалів справи відсутня заява позивачки про отримання процесуальних документів, в тому числі судових повісток, в електронному вигляді.

Тому вважати, що у судові засідання, призначені на 17.12.2024 року та на 16.01.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, будучи обізнаним про розгляд справи, неможливо. Водночас суд явку ОСОБА_1 обов`язковою не визнавав.

Суд першої інстанції на вищезазначене належної уваги не звернув та, у порушення вимог п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, безпідставно своєю ухвалою залишив без розгляду скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку з повторною неявкою останнього у судове засідання.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу судів першої інстанції на те, що розділ VIIЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ (постанова Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 провадження № 61-15520св20).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду є обґрунтованими.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «02» червня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.В. Желепа