Справа № 331/2301/24
Провадження № 2/331/204/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Антоненко М.В.

при секретарі: Байрамовій Д.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Олександрівського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрівського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною.

15.05.2025 року до канцелярії Олександрівського районного суду м. Запоріжжя, через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Єренко Дмитра Віталійовича про опитування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду справи в присутності психолога.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про опитування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду справи в присутності психолога підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник третьої особи клопотання представника відповідача підтримала, вказала на необхідність врахування думки дитини посилаючись на статтю 171 СК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів, розвиток власної суспільної активності, отримання інформації, що відповідає її віку.

Відповідно до ч.1,2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 статті 24 Хартії основних прав Європейського Союзу (ЄС) від 7 грудня 2000 року визначено, що при здійсненні будь-яких дій по відношенню до дітей, як з боку органів державної влади, так і з боку приватних установ, вищі інтереси дитини повинні розглядатися як пріоритетні.

У Керівних принципах Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, закріплено, що держави-члени повинні гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їх найкращі інтереси мали першочергову увагу у всьому, що стосується або зачіпає їх інтереси.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 52 Конституції України визначає, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Відповідно до пункту 64 Підрозділу 6 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи, щодо правосуддя дружнього до дітей «Свідчення та заяви дітей» опитування та збір заяв дітей повинні, наскільки це можливо, проводитись кваліфікованими фахівцями. Всі зусилля мають бути направлені на те, щоб діти надавали свідчення у найбільш сприятливому оточенні та за найсприятливіших умов, з урахуванням віку, зрілості та рівня розуміння, а також будь-яких труднощів, які вони можуть мати.

Україна як держава приєдналася до держав-членів Ради Європи на підставі Закону України "Про приєднання України до Статуту Ради Європи" від 31 жовтня 1995 року № 398/95-ВР.

У постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц Верховний Суд зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2022 року у справі №761/25544/19 та від 29 червня 2022 року у справі № 401/2442/19 наголошував, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю.

У постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 рокуу справі №753/6405/20, зазначено, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 45 ЦПК України під час розгляду справи, крім прав та обов`язків, визначених ст. 43 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права: безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки. Суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей. Свідкам, які не досягли шістнадцятирічного віку, головуючий роз`яснює обов`язок про необхідність давати правдиві показання, не попереджуючи про відповідальність за відмову від давання показань і за завідомо неправдиві показання, і не приводить до присяги.

Враховуючи предмет та характер спору, який стосується інтересів малолітньої дитини, суд вважає, що її думка щодо вирішення спору матиме істотне значення для вирішення справи та об`єктивного з`ясування її обставин.

Дитина на час заслуховування її в суді в силу свого віку має бути здатна висловити свою думку, сформулювати свої погляди та мати достатній рівень розуміння ситуації.

Матеріали справи не містять доказів того, що малолітня дитина ОСОБА_4 не здатна самостійно висловлювати свою думку.

Враховуючи вищевикладене, а також вік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її достатній рівень розуміння і можливість висловлювати свою думку самостійно, суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання представника відповідача про заслуховування думки малолітньої дитини під час вирішення судом даного спору, при цьому суд вважає, що опитування ОСОБА_4 слід провести в судовому засіданні в присутності психолога - кандидата психологічних наук, доцента кафедри спеціальної освіти Національного університету "Запорізька політехніка " - Семенцової О.М.

На підставі наведеного та керуючись ст. 197, 198, 200, 232, 258, 260, 261 ЦПК України з урахуванням ст. 171 Сімейного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про опитування дитини під час розгляду справи - задовольнити.

Опитування малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в цивільній справі № 331/2301/24 провести в судовому засіданні в присутності психолога - кандидата психологічних наук, доцента кафедри спеціальної освіти Національного університету «Запорізька політехніка» - Семенцової Оксани Миколаївни.

Психологу при собі мати підтверджуючі документи на право займатись діяльністю за фахом у сфері психології.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_3 забезпечити в судове засідання явку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для заслуховування думки дитини з приводу заявлених вимог.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.В. Антоненко