Справа № 359/842/25
Номер провадження 2/373/468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретарки Гливи В.О.,

розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача Тараненко О.І. звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-9871898 від 16.10.2023 в розмірі 18675,00 грн; стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою 16.10.2023 був укладений кредитний договір №00-9871898 в електронному вигляді, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8300,00 грн, шляхом переказу на її банківську картку № НОМЕР_1 , зобов`язувалась сплатити комісію у розмірі 415,00 грн, строк кредитної лінії 120 днів, процентна ставка стандартна 1,5%.

Відповідно до договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс кредит», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Також, відповідно до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, укладеного між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18675,00 грн, а саме: 8715,00 грн заборгованість за кредитом, 9960,00 грн заборгованість за відсотками.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 21.02.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.03.2025 у справі призначено судове засідання.

23.05.2025 до суду надійшло клопотання відповідачки про зменшення судових витрат по сплаті правничої допомоги.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені, від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представником позивача завлено клопотання про витребування доказів в АТ КБ «Приват Банк»: чи було емітовано на ім`я відповідачки платіжну картку № НОМЕР_2 , чи будь-яку іншу платіжну картку; чи були зараховані кошти на платіжну картку № НОМЕР_2 за період з 16.10.2023 по 21.10.2023 у сумі 8300,00 грн; інформацію про номер телефону на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 в період з 16.01.2023 по 25.01.2023; первинні документи бухгалтерського обліку; повний номер рахунку картки № НОМЕР_2 .

У клопотанні зазначено, що підставою для витребування доказів стало те, що зазначені докази містять банківську таємницю і не можуть бути витребувані позивачем самостійно.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

З огляду на зміст клопотання суд дійшов висновку про те, що докази, про витребування яких заявлено клопотання, не стосуються предмету доказування у цій справі, оскільки правовідносини, про які зазначено у позовній заяві, стосуються кредитного договору, на який розповсюджуються вимоги законодавства щодо договору позики, зокрема щодо того, що договір є укладеним з моменту передання грошей.

Отже, доказуванню в межах цієї цивільної справи підлягає саме факт передання коштів кредитодавцем, саме відповідачу, саме у зв`язку з виконанням укладеного кредитного договору, а не отримання якихось коштів відповідачем на свій картковий рахунок.

Крім того, розділом 4 обох договорів факторингу передбачено механізм передачі документації. У зв`язку з цим позивач мав можливість самостійно отримати та надати судові докази, що стосується кредитного договору, виконання якого є предметом позову.

Зважаючи на вказане клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини:

16.10.2023 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою був укладений договір кредитної лінії №00-9871898, умови якого передбачали надання кредиту у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 8300,00 грн, строк кредиту до 13.02.2024, відсоткова ставка стандартна 1,5 % в день.

Копія зазначеного договору, графіку платежів та паспорту споживчого кредиту засвідчені електронним підписом відповідачки.

Відповідно до п.2.8 договору кредит перераховується на рахунок позичальника за реквізитами електронної платіжної картки № НОМЕР_1 .

До позову додані копії правил надання грошових коштів у позику, заявки на отримання грошових коштів в кредит, довідки про ідентифікацію.

До позову додані копії інформаційної довідки №204/09 від 09.09.2024 та реєстру транзакцій на підтвердження операції щодо переказу кредитних коштів.

До позову додана копія договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, укладеного між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Качай гроші», відповідно до якого останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідачки.

Копія витягу з реєстру боржників додана до позову.

Як вбачається з копії договору факторингу №16082024 від 16.08.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Макс кредит», останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідачки, копія витягу з реєстру боржників додана до позову.

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 18675,00 грн, що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 8715,00 грн, заборгованість по відсотках в розмірі 9960,00 грн.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

Судом встановлено, що підписав кредитний договір №626145970, відповідачка прийняла умови надання всіх послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.

Позивачем було передано відповідачу на виконання договору, визначену в ньому суму коштів, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №204/09 від 09.09.2024 та реєстром транзакцій.

Відповідачкою не було дотримано умов договору та не погашено вчасно заборгованість, розмір якої обрахований розрахунком заборгованості та відповідає умовам договору.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2422,40 грн судового збору.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн до заяви долучені копії договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024, додаткової угоди №10 від 22.11.2024, акту прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність від 04.12.2024.

У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Представником позивача не надано детальний опис виконаних робіт, а беручи до уваги, що справа є малозначною і розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, за результатом оцінки доказів, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, які лише на 28 грн менше за прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9871898 від 16.10.2023 в розмірі 18675 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8715 (вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок; заборгованість за відсотками у розмірі 9960 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати у розмірі 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, які складаються із: судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , місцезнаходження: Харківське шосе, 19, оф.2005, м. Київ, 02090;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк