СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/963/25

пр. № 2/759/2189/25

28 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивований тим, 20 червня 2024 року о 08.17 год. у м. Київ на Кільцевій дорозі, 18, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання не надав дорогу транспортному засобу KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на тій смузі, на яку він перестроювався, в результаті чого трапилось зіткнення. Після зіткнення транспортний засіб KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом PeugeotPartner, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року в справі № 759/13592/24 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

За таких обставин вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо- транспортної пригоди встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року в справі № 759/13592/24, що є підставою для відшкодування завданих матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачка зазначає, що зверталася до ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка була проігнорована.

У свою чергу страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» здійснила виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу, що складає 103 003,70 грн.

Згідно із звітом № 40084 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу» (висновок про вартість) проведеним Товариством з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна Консалтинг» зазначено, що ринкова вартість - 296 513,91 грн, вартість відновлювального ремонту - 227 883,23 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,7000. Сума виплати з урахуванням коефіцієнту зносу та за мінусом ПДВ складає 101 203,70 грн.

Таким чином, як вказує позивач, сума матеріальних збитків складає 126 679,53 грн (227 883,23 гри - 101 203,70 грн).

Позивач стверджує, що крім матеріальних збитків, їй завдано моральну шкоду.

Дії відповідача призвели до завдання їй фізичних, душевних, психічних страждань, тривалих немайнових втрат, на відшкодування яких потрібні були значні зусилля.

Вказує, що у неї змінився стан здоров`я, оскільки постійні нервові переживання, стреси суттєво вплинули на стан самопочуття (змінився сон, недосипання, постійні розмови щодо дорожньо-транспортної пригоди утворюють переживання та нервозність навколо даної ситуації, відсутність авто також зумовлювала незручності та переживання щодо свого майна, що негативно впливало на позивача). Моральну шкоду вона оцінила у 8 000,00 грн.

Загальний розрахунок суми позову складає 126 679, 53 грн+ 8 000,00 грн = 134 679,53 грн.

Також позивач просила суд стягнути на свою користь з відповідача судові витрати: судові збір - 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13 січня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю. О. та справа передана судді (а. с. 63, 64).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 66).

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

ОСОБА_2 направив до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та належним чином недоведеними, а тому не можуть бути задоволені в тому розмірі, в якому просить позивач. Відповідач вважає, що розмір матеріального збитку, який може бути законно стягнутий з нього становить 81 102,88 грн без ПДВ; розмір моральної шкоди в розмірі 8 000,00 грн є неаргументованим та завищеним; факт понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн позивачкою не доведений. Просив суд ухвалити законне і обґрунтоване рішення, яким стягнути матеріальний збиток в розмірі не більше ніж 81 102,88 грн без ПДВ, а у відшкодуванні морального збитку та витрат на правничу допомогу відмовити за недоведеністю (а.с. 82-87).

ОСОБА_1 направила до суду відповідь на відзив, у якому вона просила позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що зі змісту позиції відповідача зазначається про визнання позовних вимог на суму 81 102,88 грн.Починаючи із дати ДТП по сьогоднішній день відповідач жодних дій не вчинив щодо компенсування моральної шкоди. Виходячи із поведінки Відповідача сума моральної шкоди у розмірі 8 000 грн, є розумною та такою, що може бути стягнута з відповідача. Належний позивачу автомобіль, був його основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. Окрім того, враховуючи постанову Верховного Суду по справі № 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб за внутрішнім переконанням позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 8 000,00 грн.Загальна сума витрат на правову допомогу складає 10 000,00 грн та підтверджується долученими документами,акт прийняття правничої допомоги був підписаний між сторонами

21.04.2025 року, тому одразу після підписання надається до суду.Відповідачем не було спростовано підстав та обставин позовних вимог належними та допустимим доказами, що вказує про наявність підстав для задоволення позовних вимог (а.с.95-99).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи встановлено, що 20 червня 2024 року о 08.17 год. в м. Київ на Кільцевій дорозі, 18, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання не надав дорогу транспортному засобу KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на тій смузі, на яку він перестроювався, в результаті чого трапилось зіткнення. Після зіткнення транспортний засіб KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом PeugeotPartner, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року в справі № 759/13592/24 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 45).

Згідно із звітом № 40084 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу» (висновок про вартість) проведеним Товариством з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна Консалтинг», ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу - 296 513,91 грн, вартість відновлювального ремонту - 227 883,23 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,7000. Сума виплати з урахуванням коефіцієнту зносу та за мінусом ПДВ складає 101 203,70 грн (а. с. 11-15).

21 червня 2024 року позивач звертався до лікаря-невролога відповідно до його заключення мав діагноз: гостра реакція на стрес. Головний біль напруги (а. с. 49).

ПрАТ «УСК «Княжа вієєна іншуранс груп» здійснила виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу у розмірі 103 003,70 грн (а. с. 50).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди

Відповідно до статей 1166, 1187, 1188 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Судом встановлено, що 20 червня 2024 року о 08.17 год. в м. Київ на Кільцевій дорозі, 18, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання не надав дорогу транспортному засобу KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався на тій смузі, на яку він перестроювався, в результаті чого трапилось зіткнення. Після зіткнення транспортний засіб KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом PeugeotPartner, державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року в справі № 759/13592/24 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно з положеннями статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із звітом № 40084 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу» (висновок про вартість) проведеним Товариством з обмеженою відповідальністю «СЗУ Україна Консалтинг» зазначено, що: ринкова вартість: 296 513,91 грн, вартість відновлювального ремонту - 227 883,23 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,7000. Сума виплати з урахуванням коефіцієнту зносу та за мінусом ПДВ складає 101 203,70 грн.

ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» здійснила виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу, що складає 103 003,70 грн.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у дорожньо-транспортної пригоди, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, оплачується винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

За таких обставин та враховуючи те, що ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» здійснила виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу, що складає 103 003,70 грн, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 124 879,53 грн (227 883,23 грн - 103 003,70 грн).

Щодо відшкодування моральної шкоди

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі - Постанова), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За пунктом 5 цієї Постанови згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20).

Позивач зазначає, що дії відповідача призвели до завдання йому фізичних, душевних, психічних страждань, тривалих немайнових втрат на відшкодування яких потрібні були значні зусилля.

Вказує, що у неї змінився стан здоров`я, оскільки постійні нервові переживання, стреси суттєво вплинули на стан самопочуття (змінився сон, недосипання, постійні розмови щодо дорожньо-транспортної пригоди утворюють переживання та нервозність навколо даної ситуації, відсутність авто також зумовлювала незручності та переживання щодо свого майна, що негативно впливало на позивача). Моральну шкоду оцінює в 8 000,00 грн.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 133, 141 ЦПК України.

За приписами частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі статтями 133, 137 ЦПК України та статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно із частиною восьмою статтею 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем надано суду документальне підтвердження надання правової допомоги та витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги від 20.06.2024 року № 19-Д (а. с. 55-58), ордер на надання правничої допомоги від 26.12.2024 року (а. с. 59), додаткова угода №01 від 14.01.2025 року, додаткова угода № 02 від 21.04.2025 року, акт №01-25/прийому передачі наданих послуг 21.04.2025 року.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Враховуючи вищевикладене, складність справи, часткове задоволення позову, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши їх розмір до7 000,00 грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, суд згідно ст. 141 ЦПК України розподіляє судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 1168,03 грн, виходячи з розрахунку: 129 879,53 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 1211,20 грн (сума сплаченого судового збору) / 134 679,53 грн (розмір заявлених позовних вимог).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієєна іншуранс груп», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 124 879,53 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 53 копійки у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1168,03 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша стаття 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга стаття 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України (частина третя статті 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).

Інформація про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Текст рішення виготовлено 28.05.2025 року.

Суддя Ю. О. Твердохліб