Справа № 459/2535/24
Провадження № 2/538/123/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Брикара Олега Михайловича до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -
Ухвалою суду від 04.11.2024 року провадження в справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.
Відповідачка 12.03.2025 року подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що даний позов є необґрунтованим, зазначені позивачем факти та обставини є недоведеними та вигаданими, посилаючись на те, що до позовної заяви не додано жодного документа (платіжне доручення, квитанція, договір тощо), який би поєднував у спільних цивільно-правових відносинах позивача та ОСОБА_3 . Зазначає, що позивачем долучено в якості доказу платіжну інструкцію № 128, в якій в розділі "Призначення платежу" зазначено - повернення коштів, сплачених за товар, ФОП ОСОБА_1 . Разом з тим, ним не долучено до матеріалів справи такої ж аналогічної квитанції на ім`я ОСОБА_3 . Вказує на те, що зарахування коштів на будь-який рахунок будь-якого банку здійснюється не за особистими даними, а за банківськими реквізитами - номером карткового рахунку. Тому будь-які твердження позивача у позові про допущення помилки в імені одержувача, є лише необгрунтованим припущенням, яке не відповідає дійсності. У зв`язку з викладеним у задоволенні позовної заяви просить відмовити.
Ухвалою суду від 02.04.2025 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
В судове засідання представника позивача Брикар О.М. не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.
В судове засідання відповідачка не з`явилася, до початку судового засідання подала до суду клопотання, про розгляд справи без її участі та просила в позові відмовити в повному обсязі.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_3 придбала у ФОП ОСОБА_1 товар.
ОСОБА_3 повернула товар належної якості та попросила повернути грошові кошти, на що позивач погодився.
Працівник позивача зв`язався із ОСОБА_3 та поцікавився чи отримала вона грошові кошти на свою картку, при цьому долучив квитанцію про повернення.
Остання зазначила, що грошові кошти не прийшли, а також, що неправильно зазначений одержувач, написано " ОСОБА_2 ".
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу повернення безпідставно набутого майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
За таких підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 141, 258-273, 354-356 ЦПК України, ст. ст. 16, 83, 1212 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні позову представника позивача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - адвоката Брикара Олега Михайловича до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Суддя Лохвицького
районного суду Полтавської області В.А. Бондарь