Справа № 638/681/25
Провадження № 2/638/2783/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Заварзи Т. В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т. В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» заборгованість у сумі 131205,14 грн.

Стверджує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 склала:

1) по кредитному договору від 01.04.2019 № 701 78113 грн 58 коп. (сімдесят вісім тисяч сто тринадцять гривень 58 копійок), з яких: 44889 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 33223 грн 94 коп. - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією;

2) по кредитному договору від 03.02.2022 № 701 53091 грн 56 коп. (п?ятдесят три тисячі дев`яносто одна гривня 56 копійок), з яких: 37000 грн. - заборгованість за кредитом; 8 грн 14 коп. - заборгованість за процентами; 16083 грн 42 коп. - заборгованість за комісією.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 1) 01.04.2019 кредитний договір № 701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 46027 грн.; 2) 03.02.2022 кредитний договір № 701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 37000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов?язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим і утворилася вище вказана заборгованість.

Окремо звертає увагу суду на те, що Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701 від 01.04.2019, сторони погодили, що позичальник зобов?язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач наполягає на правомірності вказаних нарахувань.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. У позовній заяві зазначено, що проти винесення заочного рішення судом позивач не заперечує, справу просить розглядати за відсутності представника Банку.

Відповідач у судове засідання з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що за договором від 01.04.2019 було встановлено кредитний ліміт 10000 грн, позивач не повідомляв його про зміну кредитного ліміту. Відповідач стверджує, що 24.09.2021 він уклав з Позивачем іще один договір і суму отриману за цим договором 41518 грн вніс у якості погашення кредитних зобов`язань за договором від 01.04.2019.

А договір № 701 від 03.02.2022 він уклав для того, щоб погасити заборгованість за договором від 24.09.2021.

Вказує, що після початку повномасштабного вторгнення він втратив роботу на Харківському державному авіаційному підприємстві, що має перед ним заборгованість по заробітній платі. У зв`язку з чим не зміг виконувати взяті на себе грошові зобов`язання.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Щодо кредитного договору № 701 від 01.04.2019.

01 квітня 2019 року між сторонами укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання ОСОБА_1 заяви № 701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок у гривнях та надано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000 грн.

Реальні річна процентна ставка складає 47,88%.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12 577 грн. 58 коп.

Зазначене також підтверджується паспортом споживчого кредиту до вказаної вище заяви.

Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту до договору № 701 від 01 квітня 2019 року кредитний ліміт по картковому рахунку ОСОБА_1 в період з 01 квітня 2019 року по 03 березня 2022 року спочатку збільшився до 50000 грн., а потім зменшився до 46027 грн 00 коп.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 701 від 01 квітня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» за період з 03.04.2019 по 31.10.2024 склала 44889 грн 64 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 30.04.2019 по 30.08.2023 склала 33223 грн 94 коп.

Позивач надав суду виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , відкритому на підставі договору № 701 від 01 квітня 2019 року.

Позивачем також надано суду «Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», яка діяла з 06 квітня 2018 року станом на квітень 2019 року.

Щодо кредитного договору № 001 від 24.09.2021.

Відповідач надав суду докази того, що 24.09.2021 між ним та позивачем було укладено кредитний договір на суму 40000 грн, які були ним внесені на картковий рахунок, відкритий за договором № 701 від 01 квітня 2019 року, для погашення зобов`язань за вказаним договором (підтверджується квитанцією № TR.34538087.54209.19049 від 24 вересня 2021 року).

Суд встановив, що вказана операція була відображена у розрахунках позивача та виписці по особовому рахунку ОСОБА_1 . Після здійснення вказаної операції ОСОБА_1 продовжив користуватися кредитною карткою, в результаті чого і виникла заборгованість за кредитом.

Позивач не пред`являє вимог до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Щодо кредитного договору № 701 від 03.02.2022.

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав споживчий кредит у сумі 37000 грн.

Відповідно до вказаної заяви №701 розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,22% щомісячно.

У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, у якому визначено комісію за обслуговування кредитною заборгованістю у розмірі 2,22% щомісячно, відповідний паспорт відповідач також засвідчив особистим підписом.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 701 від 03 лютого 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» за період з 03.03.2022 по 03.08.2025 склала 37000 грн 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2022 по 03.10.2024 склала 8 грн 14 коп.; заборгованість за комісією за період з 03.03.2022 по 21.12.2023 склала 16083 грн 42 коп.

Позивач надав суду виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , на який було надано кредитні кошти за договором № 701 від 03 лютого 2022 року, а також платіжну інструкцію № TR.55695265.77932.8810.

Відповідач не заперечує того факту, що отримав кошти у сумі 37000 грн 00 коп. від акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк».

Позивачем також надано суду «Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», яка діяла з 01 листопада 2021 року на момент укладення договору № 701 від 03 лютого 2022 року заборгованість.

Суду також надано письмову вимогу (повідомлення) вих. № КНО-44.2.2/683 від 04.11.2024, з вимогою позивача до відповідача погасити заборгованість за договором № 701 та № 701 протягом 30 днів з моменту отримання цього листа. Як доказ надсилання вказаного повідомлення позивач надав список згрупованих відправлень.

Відповідач стверджує, що вказаний лист не отримував.

Інші докази, на підставі яких суд може встановити факти, що стосуються обставин справи, що розглядається, у суду відсутні.

Отже, суд всебічно та повно дослідивши докази на підтвердження вимог позивача, робить наступні висновки.

Щодо заборгованості за кредитним договором № 701 від 01.04.2019 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 01 квітня 2019 року між сторонами укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання ОСОБА_1 заяви № 701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок у гривнях та надано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000 грн.

Відповідач вказує, що він повністю погасив зобов`язання за вказаним договором 24 вересня 2021 року, а розмір кредиту, який він отримував становить 10000 грн.

Доводи відповідача спростовуються випискою по особовому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору № 701 від 01 квітня 2019 року. Відповідно до якої ОСОБА_1 після 24 вересня 2021 року продовжив користуватися кредитною карткою, не заперечував проти того, що позивач збільшував кредитний ліміт по договору № 701 від 01 квітня 2019 року.

Внаслідок чого станом на 31.10.2024 заборгованість по кредитному договору від 01.04.2019 № 701 склала 78113 грн 58 коп. (сімдесят вісім тисяч сто тринадцять гривень 58 копійок), з яких: 44889 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 33223 грн 94 коп. - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією;

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідач своїм підписом на заяві № 701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб засвідчив, що ознайомлений з тим, що реальна річна процентна ставка за договором складає 47,88%.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п.5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по кредитному договору від 01.04.2019 № 701 у розмірі 78113 грн 58 коп. (сімдесят вісім тисяч сто тринадцять гривень 58 копійок), з яких: 44889 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом; 33223 грн 94 коп. - заборгованість за процентами, є законними та обгрунтованими.

Щодо заборгованості за кредитним договором № 701 від 03.02.2022.

Судом встановлено, що 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав споживчий кредит у сумі 37000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

У матеріалах справи наявна письмова вимога (повідомлення) вих. № КНО-44.2.2/683 від 04.11.2024, з вимогою позивача до відповідача погасити заборгованість за договором № 701 та № 701 протягом 30 днів з моменту отримання цього листа. Як доказ надсилання вказаного повідомлення позивач надав список згрупованих відправлень. Відтак позивач набув права вимоги повернення споживчого кредиту.

Позивач не заперечував щодо того, що отримав споживчий кредит у сумі 37000 грн, вказав, що не мав змоги його виплачувати, оскільки через війну втратив роботу, докази чого надав суду.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 701 від 03.02.2022 у розмірі 37000 грн. - заборгованість за кредитом; 8 грн 14 коп. - заборгованість за процентами, є законними та обґрунтованими.

Щодо заборгованості за комісією у сумі 16083 грн 42 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до заяви №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,22% щомісячно.

У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до пункту 5.7. частини 1 розділу II «Послуги банку» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, проценти за користування споживчим кредитом та комісії встановлюються у фіксованому розмірі і підлягають сплаті клієнтом з урахуванням наступного.

Пункт 5.7.3. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаного в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій частині 5 розділу II цього договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Такі висновки суду зроблено у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно п.п.4.2.11. ч. 4 «Загальні права сторін», розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк має право контактувати з клієнтами, використовуючи доступні канали зв`язку: «сервіс SMS-банкінг», поштова розсилка, повідомлення електронною поштою, SMS-повідомлення, повідомлення у/на банкоматах та платіжних терміналах, на квитанціях (чеках, сліпах тощо), розміщуючи інформацію та/або повідомлення на сайті банку тощо.

Відповідно до п.п.5.2.5. ч.5 «Загальні обов`язки сторін», розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк зобов`язаний забезпечити консультацію та прийом усних звернень за телефонами центру обслуговування клієнтів банку у разі виникнення питань з обслуговування карткового рахунку та користування карткою.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) та від 13 липня 2022 року у справі 363/1834/17 (провадження №14-53цс21).

Суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Однак, встановивши у заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,22% від суми кредиту, щомісячно, банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Отже, відповідні дії банку вносять дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими.

Аналогічних висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21).

Оскільки кошти фактично отримані відповідачем у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості відповідачем не надано, відтак вимоги підлягають задоволенню частково у частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-моціальною експертною комісією № 747066 відповідач є інвалідом ІІ групи безстроково, оригінал довідки оглянутий судом у судовому засіданні. У зв`язку з цим відповідач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Компенсувати Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2131 (дві тисячі сто тридцять одна гривня) 71 коп. за рахунок держави в порядку, установленому Кабінетом Міністром України.

Виходячи з вище викладеного, керуючись частиною першою та другою статті 11, частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», частиною першою статті 1048, статтею 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 115121,72 (сто п`ятнадцять тисяч сто двадцять одна грн 72 коп.) гривень.

Компенсувати Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2131 (дві тисячі сто тридцять одна гривня) 71 коп. за рахунок держави в порядку, установленому Кабінетом Міністром України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк», адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 02.06.2025.

Суддя Т. В. Заварза