КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/7083/24 Головуючий у 1 інстанції: Диба О.В.,
Провадження № 22-ц/824/2843/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст обставин справи

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами, а саме:

за кредитним договором № 6197445 в розмірі 23 271,02 грн, у тому числі 9 481,79 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 789,23 грн - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором № 00888-02/2023 в розмірі 6 213,80 грн, у тому числі: 2 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 213,80 грн - сума заборгованості за відсотками.

В загальному розмірі 29 484,82 грн

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») кредитного договору від 20 грудня 2022 року № 6197445 ОСОБА_1 надано кредит на споживчі (особисті) потреби у розмірі 10 000,00 грн із строком кредитування 360 днів, з фіксованою процентною ставкою 1,99 % в день, комісія за надання кредиту - 19 % від суми кредиту за договором.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 23 271,02 грн, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 9 481,79 грн, заборгованість за відсотками - 13 789,23 грн.

24 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24112023, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна».

Позивач зазначив, що відповідно до укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит») договору про надання споживчого кредиту від 04 лютого 2023 року № 00888-02/2023 ОСОБА_1 надано кредит на власні потреби у розмірі 2 000,00 грн із строком кредитування 15 днів до 18 лютого 2023 року, з процентною ставкою 36,5 % річних від суми кредиту (з розрахунку 0,10 % на добу).

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 6 213,80 грн, що складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 2000 грн., заборгованості за відсотками - 4213,80 грн.

01 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК Інвеструм») укладено договір факторингу № 1062023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Інвеструм» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Аванс Кредит».

27 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Інвеструм».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 29 484,82 грн, що складається із: заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2022 року № 6197445 у розмірі 23 271,02 грн, у тому числі заборгованість за основною сумою боргу - 9 481,79 грн, заборгованість за відсотками - 13 789,23 грн; заборгованості за кредитним договором від 04 лютого 2023 року № 00888-02/2023 у розмірі 6 213,80 грн, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 2 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 4 213,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 16 вересня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції суперечить вимогам матеріального права.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач проходить військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим відповідно до вимог чинного законодавства він звільняється від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом.

Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, відповідач не визнає, оскільки матеріали справи не містять будь-яких інших належних та допустимих доказів, які підтверджують суму наданих відповідачу кредитних коштів та розмір його заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором.

Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаних позивачем сум заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже, не є належним доказом існування боргу.

Стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом його перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісному кредитору, позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив викладені обставини. За таких умов позивач не довів факту видачі кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення.

Суд першої інстанції не врахував, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Національний банк України 14 лютого 2020 року надіслав банкам додаткове роз`яснення щодо виконання ними вимог законодавства України, а саме не нараховування процентів, штрафів та пені за кредитами для професійних військових та контрактників із початку особливого періоду (із 18 березня 2014 року), а для мобілізованих військових із дати їх мобілізації.

11 квітня 2022 року на підставі Указу Президента України № 69/22 відповідач призваний у Збройні Сили України. 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 прийняв військову присягу та зарахований до складу Військової частини НОМЕР_1 . Факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі також підтверджується довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , відповідно до змісту якої ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до Національної гвардії України та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 квітня 2023 року і до сьогодні.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У листопаді 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу, у яких ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, мотивуючи це тим, що кредитні договори підписані електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер телефону відповідача, зазначеного ним під час укладання договорів.

Сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких договорів на тих умовах, які в них зазначені.

Відповідач не скористався правом відмовитися в односторонньому порядку від укладених кредитних договорів протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копій примірників договору.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не володіє первинними документами, які формуються, складаються та зберігаються у фінансових установах.

Кошти надавалися позичальнику в безготівковій формі на кредитну картку, зазначену ним під час укладення договорів. Ні первісні кредитори, ні позивач не мали доступу до інформації, яка знаходиться на банківських рахунках відповідача.

Кредитні договори не розірвані, недійсними в судовому порядку не визнані.

Належних та допустимих доказів на спростування інформації, наведеній в розрахунках заборгованості, відповідач не надав. Незгода із розрахунком заборгованості не є підставою для відмови у позові.

Пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» мають лише ті військовослужбовці, які надали відповідні документи, а саме довідку за формою 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України та довідку за формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. Відповідач повинен був повідомити кредитора про те, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи для застосування відповідної пільги. Воєнний стан не передбачає звільнення від обов`язку сплати заборгованості за кредитом.

Нарахування відсотків за кредитами були здійснені до зарахування відповідача на військову службу.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6197445 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, на підставі чого відповідач отримав кредит на споживчі (особисті) потреби у розмірі 10 000,00 грн із строком кредитування 360 днів, з фіксованою процентною ставкою 1,99 % в день, комісія за надання кредиту - 19 % від суми кредиту за договором.

Згідно з пунктом 4.4 договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені у встановлений договором строк.

Відповідно до пункту 5.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення змінюватиметься згідно з графіком платежів.

За змістом пункту 6.4 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 150,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 100,00 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.

Суд першої інстанції встановив, що кредитодавець ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконав належним чином.

24 листопада 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24112023, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна».

Судом першої інстанції встановлено, що 04 лютого 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 00888-02/2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, на підставі чого відповідач отримав кредит на власні потреби у розмірі 2 000,00 грн із строком кредитування 15 днів до 18 лютого 2023 року, з процентною ставкою 36,5 % річних від суми кредиту (з розрахунку 0,10 % на добу).

Відповідно до пункту 3.4 договору, клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у порядку, встановленому договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

У пункті 2.3 договору зазначено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в пункті 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних підставах, за процентною ставкою 1,99 % на добу з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок не є односторонньою зміною умов договору.

Суд першої інстанції встановив, що кредитодавець ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання виконав належним чином.

01 червня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу № 1062023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Інвеструм» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Аванс Кредит».

27 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Інвеструм».

Після укладення договорів відповідач своїх зобов`язань за цими договорами належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 29 484,82 грн, у тому числі:

заборгованість за кредитним договором від 20 грудня 2022 року № 6197445 у розмірі 23 271,02 грн, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 9 481,79 грн, заборгованість за відсотками - 13 789,23 грн;

заборгованість за кредитним договором від 04 лютого 2023 року № 00888-02/2023 у розмірі 6 213,80 грн, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 2 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 4 213,80 грн.

На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що він повідомляв первісних кредиторів про свій статус військовослужбовця або про те, що ним надавалися до первісних кредиторів відповідні документи, передбачені чинним законодавством, на підставі яких він би мав право на отримання пільг як військовослужбовець.

Виходячи із вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач надав докази на підтвердження виконання кредитодавцями всіх умов кредитних договорів належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договорами зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов цих кредитних договорів.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд першої інстанції вважав, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 29 484,82 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на статтю 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на статтю 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на частину другу статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Статтями 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Суд першої інстанції правильно встановив, що згідно з пунктом 1.2. договору факторингу № 24112023, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора право вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитор по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частино договору.

Відповідно до реєстру боржників від 24 листопада 2023 року до договору факторингу від 24 листопада 2023 року № 24112023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової до відповідача в сумі 23 271,02 грн, у тому числі: 9 481,79 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 789,23 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги, він не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Суд першої інстанції також встановив, що згідно з пунктом 1.2. договору факторингу № 27122023, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора право вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитор по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частино договору

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 27 грудня 2023 року № 27122023-1, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 6 213,80 грн, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 2 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 4 213,80 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач порушив свої зобов`язання, передбачені кредитним договором № 6197445 та не повернув взятих коштів у розмірі 23 271,02 грн, у тому числі: 9 481,79 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 789,23 грн - сума заборгованості за відсотками, а також за кредитним договором № 00888-02/2023 - у розмірі 6 213,80 грн, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 2 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 4 213,80 грн, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач проходить військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим відповідно до вимог чинного законодавства він звільняється від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом, не знайшли свого підтвердження.

Так, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» передбачено, що відповідно до Конституції України він визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Проте, пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» мають лише ті військовослужбовці, які надали відповідні документи, а саме довідку за формою 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України та довідку за формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

Згідно з листом Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 01 лютого 2019 року №и321/722, документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які надаються військовою частиною.

Рішення про надання і позбавлення статусу учасника бойових дій приймає комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасником бойових дій.

Довідки за відповідними формами видаються винятково для направлення разом з іншими документами, які підтверджують участь особи в антитерористичній операції або операції об`єднаних сил, на розгляд відповідної комісії для визначення особи учасником бойових дій.

Особам, яким встановлено статус ветерана війни (учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасника війни), видається посвідчення відповідного зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 № 302. Посвідчення є документом, що підтверджує статус ветерана війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Колегія суддів встановила, що відповідач не повідомляв первісних кредиторів про те, що він є військовослужбовцем та не надавав відповідних документів для застосування відповідної пільги.

Воєнний стан не передбачає звільненні від обов`язку сплати заборгованості за кредитом.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 наданої відповідачем, ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до Національної гвардії України та перебуває на військовій службі з 11 квітня 2023 року до сьогодні.

Отже, як вбачається із розрахунку заборгованості, нарахування відсотків за кредитами були здійснені до зарахування відповідача на військову службу.

Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаних позивачем сум заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації.

Колегія суддів наголошує, що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Аванс Кредит», які надавали кошти, не є банківськими установами та не здійснюють відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не мають обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно із Законом України «Про банки та банківську діяльність» та Інструкцією з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України, затвердженої постановою Національного банку України від 21 лютого 2018 року № 14, чинною на час укладення кредитних договорів.

ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Аванс Кредит» надають послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту (позики).

Колегія суддів зауважує, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі №922/1280/22).

Проте заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не надав суду обґрунтований контррозрахунок на спростування наведених позивачем розрахунків заборгованості, які підлягають стягненню.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують відповідних обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду, а зводяться до власного суб`єктивного розуміння як спірних правовідносин, так і їх нормативно-правового регулювання.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Під час звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 повинен був справити судовий збір у розмірі 4 542,00 грн.

З урахуванням залишення апеляційної скарги без задоволення, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 542,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана