АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 червня 2025 року

м. Чернівці

справа № 716/10/25

провадження № 22-ц/822/460/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю., Перепелюк І. Б.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про відвід суддів Половінкіної Наталії Юріївни, Перепелюк Ірини Борисівни від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року.

Соботник Р В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Чернівецького апеляційного суду заяву про відвід суддів Половінкіної Н. Ю., Перепелюк І. Б., у зв`язку з тим, що судді Половінкіна Н. Ю. та Перепелюк І. Б. входили до складу колегії суддів у іншій справі № 716/2475/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Вказує, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі № 716/2475/23 судді Половінкіна Н. Ю. та Перепелюк І. Б. здавались налаштованими проти ОСОБА_1 , як багатодітного батька, та його представника, та, відповідно не здатні об`єктивно та неупереджено розглянути дану цивільну справу про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу суддям Половінкіній Н. Ю. та Перепелюк І. Б. з огляду на наступне.

На підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, пункти 49, 50).

Суддя вважається безстороннім, поки не доведено зворотного.

Метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в ухвалі від 5 липня 2022 року у справі № 369/2874/20.

Представником ОСОБА_1 у заяві про відвід суддів висловлено припущення щодо упередженості суддів Половінкіної Н. Ю., Перепелюк І. Б., яка проявляється у незгоді із судовим рішенням у іншій справі № 716/2475/23.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості суддів Половінкіної Н. Ю., Перепелюк І. Б. перелічені у статтях 36-37 ЦПК України.

Сумніви у неупередженості суддів повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іііе v. Romania», заява № 26220/10).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта стаття 36 ЦПК України).

Отже, загальна недовіра ОСОБА_1 суддям Половінкіній Н. Ю. та Перепелюк І. Б., що висловлена ним в якості обґрунтування мотивів відводу не містить конкретних доводів упередженої поведінки суддів.

Отож, заявлений відвід колегії суддів ґрунтується лише на особистій суб`єктивній думці заявника.

Доводи заяви про відвід суддям за своїм змістом зводяться до незгоди з визначенням складу суддів та рішенням суддів у іншій справі № 716/2475/23.

Вказане не може констатувати наявність обставин, що вказують на сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суддів, а є реалізацією суддею своїх повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 липня 2022 року у справі № 161/19560/18.

Відповідно до частини першої, третьої статті 40ЦПК України питання про відвід (самовідвід)судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Половінкіній Н. Ю. та Перепелюк І. Б., питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відвід, заявлений ОСОБА_1 суддям Половінкіній Наталії Юріївни, Перепелюк Ірини Борисівни, визнати необґрунтованим.

Заяву про відвід суддів Половінкіної Наталії Юріївни, Перепелюк Ірини Борисівни передати для вирішення іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Чернівецького

апеляційного суду: Олександр ОДИНАК

Наталія ПОЛОВІНКІНА

Ірина ПЕРЕПЕЛЮК