Справа № 209/2377/25
Провадження № 2/209/1139/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючої судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2025 року до Дніпровського районного міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 85331,22 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 28 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи на 21 травня 2025 року.

12 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Швець М.В. про закриття провадження у справі. Просить суд закрити провадження у справі № 209/2377/25 позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із набранням законної сили рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Своє клопотання обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року у справі №209/5974/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2025 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року у справі № 209/5974/24 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позовні вимоги обох справ є тотожними, а тому не можливо повторно розглядати справу, за наявності рішення суду, яке набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

15 травня 2025 року представником позивача Наваренко В.Г. через підсистему «Елетронний суд» скеровано заперечення на клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Позивач вважає, що відсутні підстави для закриття провадження та зазначає, що дійсно постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2025 по справі № 209/5974/24 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Підставою для відмови в позові стало те, що в матеріалах справи відсутній додаток до договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021року, згідно якого б підтверджувався перехід права вимоги саме за кредитним договором укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 20 листопада 2019 року від ТОВ «ФК «Форт» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Апеляційний суд зазначив, що позивач в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надав достатніх доказів придбання у ТОВ «ФК «Форт» права вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором.

Разом з цим, представник позивача вказує, що звертаючись до суду із позовом у даній справі, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» долучено до позовної заяви інші докази, зокрема, належні підтвердження переходу прав вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК Форт» та, в подальшому до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Відтак, з позиції позивача, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до суду з інших підстав, ніж була розглянута справа № 209/5974/24, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у справі.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надали.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності учасників справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши письмові докази в межах розгляду клопотання про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що клопотання є обгрунтованим та підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Результат аналізу пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2025 до Дніпровського районного міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зі змісту позовної заяви у даній справі встановлено, що як на підставу позовних вимог, позивач покликається на те, що 20.11.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднався до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час її підписання. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Станом на 23 лютого 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 85 331,22 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 20 листопада 2019 року, станом на 22 лютого 2021 року, за ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі 85331,22 грн.

Також позивач зазначає, що 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором.

Відтак, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 85331,22 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн

Разом з цим, судом також встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року у справі № 209/5974/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 20.11.2019 року в розмірі 85331 грн 22 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» витрати на правову допомогу в розмірі 9200 грн. 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.00 коп.

Зі змісту рішення суду у справі №209/5974/24 вбачається, що у серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 85331,22 грн, а також понесених позивачем судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Як на підставу свої позовних вимог позивач покликався на те, що 20 листопада 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджував випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача та зазначив, що станом на 23 лютого 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 85 331,22 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Переглядаючи рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області 20 листопада 2024 року у справі № 209/5974/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд апеляційній інстанції у постанові від 06.03.2025 зокрема встановив, що в матеріалах справи відсутній додаток до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021року, згідно якого б підтверджувався перехід права вимоги саме за кредитним договором укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 20 листопада 2019 року від ТОВ «ФК «Форт» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». 25 жовтня 2024року позивачем було надано суду першої інстанції додаткові пояснення у справі, в додатках до яких значився, зокрема, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021року, проте фактично такий додаток відсутній як в паперових, так і в електронних матеріалах справи, що було перевірено судом апеляційної інстанції.

Апеляційний суд скасовуючи рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області 20 листопада 2024 року у справі № 209/5974/24 та відмовляючи в задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що оскілки позивач всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не надав достатніх доказів придбання у ТОВ «ФК «Форт» права вимоги до відповідача за укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 20 листопада 2019 року кредитним договором, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Відтак, аналіз матеріалів справи та зміст відповідних судових рішень свідчать про те, що підстави та предмет позову у цій справі є тотожними підставам та предмету позову у справі №209/5974/24, в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили. Адже ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зверталося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованості у розмірі 85331,22 грн за кредитним договором, укладеним 20 листопада 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ..

Таким чином, вже існує рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд зауважує, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що підстави позову є іншими, оскільки у цій справі долучено інші докази, які не були долучені під час розгляду справи №209/5974/24, зокрема, належні підтвердження переходу прав вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК Форт» та в подальшому до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Суд звертає увагу на те, що подання нових доказів, не може бути підставою для повторного звернення до суду, та за суттю це не змінює предмет та/або підстави пред`явленого позову. Подання додаткових доказів не є зміною підстав чи предмета позову, а є підставою для оскарження попереднього рішення чи його перегляду за нововиявленими або виключними обставинами (за умови дотримання вимог норм процесуального права).

Подання нових доказів чи інше перефразування підстави позову не буде свідчити про пред`явлення іншого позову, у будь-якому випадку це буде тотожний позов (постанова Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 204/7727/19).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: SovtransavtoHolding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» від 18 листопада 2003 року №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Враховуючи вказані вище положення суд зазначає, що подання позивачем нового позову між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення у справі №209/5974/24, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися повторного розгляду справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, наявні підстави для закриття провадження у справі №209/2377/25, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника відповідача адвоката Швець М.В. про закриття провадження у справі №209/2377/25 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 УПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 247, 255, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Швець Михайла Вікторовича про закриття провадження у справі № 209/2377/25 - задовольнити.

Провадження у справі №209/2377/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА