ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

27 травня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 754/18406/23

Номер провадження: 22-ц/819/267/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Базіль Л.В., Приходько Л.А.

секретар: Олійник К.О.

учасники справи:

представник відповідача: адвокат Сірий Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2025 року, суддя Зуб І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 серпня 2020 року між ТОВ «Телесвіт» та ФОП ОСОБА_2 був укладений Договір оренди приміщення та іншого майна №01- 19.20/221/1133, за умовами якого ТОВ «Телесвіт» було прийнято у платне строкове користування приміщення загальною площею 113 кв.м., розташоване у АДРЕСА_1 на строк до 31.07.2023 року включно. Сторони домовились що орендна плата складатиме у період з 01.09.2020 по 30.06.2023 - 11000,00грн. на місяць, за період з 01.07.2023 року по 31.07.2023 - 16500,00 грн. на місяць. Додатковою угодою до Договору оренди №01-09.20/221/1133 від 27.07.2021 року, у зв`язку із відчуженням ОСОБА_2 орендованих приміщень на користь ОСОБА_3 , сторону орендодавця було замінено відповідно. Додатковою угодою від 28.07.2021 року, сторони привели положення договору у відповідність до відбувшихся змін, зокрема погодили, що оплата оренди за кожен попередній місяць здійснюється орендарем до 10 числа кожного наступного місяця на підставі договору (тобто без необхідності виставлення рахунка, тощо). Починаючи з березня 2022-го року ТОВ «Телесвіт» припинило в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендовані приміщення та майно не було повернуто власнику у строки визначені договором - 31.07.2023 року, а лише 31.08.2023 (Акт приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди від 31.08.2023р.). Майно, передане за договором оренди повернуто не у повному обсязі, зокрема не було повернуто газовий котел опалення, вартість якого сторони попередньо визначили в сумі 5000,00грн. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором оренди приміщення та іншого майна №01-09.20/221/1133 від 20.08.2020 року, в розмірі 214000,00 (двісті чотирнадцять тисяч) гривень та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди № 01-09.20/221/1133 від 20.08.2020 року в сумі 214 000 грн., а також 2140 грн. витрат по оплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту неможливості використовувати об`єкт оренди в зазначений у позовній заяві період.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Телесвіт» Сірий Є.Г. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог. Представник позивача зазначив, що відповідач повинен бути звільнений від оплати за оренду майна у зазначений період через неможливість використовувати об`єкт оренди у зв`язку з виникненням обставин, за які орендар не відповідає. Такими обставинами є знаходження міста Херсон під окупацією російськими військами в період з березня по листопад 2022 року, та знаходження в зоні бойових дій в інший період часу. Зазначені факти є загальновідомими та не потребують доказуванню. Також вважає необґрунтованим стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, оскільки порушення строку повернення орендованого об`єкту відбулося з вини позивача, що підтверджено доказами.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

В письмовому відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник позивача адвокат Шевченко А.С. просив відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

20.08.2020 року між ТОВ «Телесвіт» та ФОП ОСОБА_2 був укладений Договір оренди приміщення та іншого майна №01- 19.20/221/1133, за умовами якого ТОВ «Телесвіт» було прийнято у платне строкове користування приміщення загальною площею 113 кв.м., розташоване у АДРЕСА_1 та інше майно згідно із переліком, строк оренди до 31.07.2023 року включно.

У додатку № 1 до Договору оренди зазначено перелік майна, що передається орендарю.

Відповідно до п. 5.1. Договору №01-09.20/221/1133, сторони домовились що орендна плата складатиме у період з 01.09.2020 по 30.06.2023 - 11000,00грн. на місяць, за період з 01.07.2023 року по 31.07.2023 - 16500,00 грн. на місяць.

Згідно із додатковою угодою до Договору оренди №01-09.20/221/1133 від 27.07.2021 року, у зв`язку із відчуженням ОСОБА_2 орендованих приміщень на користь ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу від 26.07.2021 року), сторону орендодавця було замінено.

Відповідно до додаткової угоди від 28.07.2021 року, сторони привели положення договору у відповідність до відбувшихся змін, в тому числі встановили, що оплата оренди за кожен попередній місяць здійснюється орендарем до 10 числа кожного наступного місяця на підставі договору.

З акту приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди та іншого майна від 31.08.2023 року до Договору оренди №01-09.20/221/1133 від 20.08.2020 року вбачається, що відсутній в наявності котел газовий (опалювальний) вартістю 5000,00 грн.

До відзиву долучено звернення ТОВ «Телесвіт» з інформацією щодо несплати орендної плати через введення воєнного стану у період з 24.02.2022 року до припинення воєнного стану, з посиланням на ч. 6 ст. 762 ЦК України, наявність форс мажорних обставин, визначених ТПП України та фото листування з відповідачем в мобільному застосунку.

Також до відзиву долучено лист № 30 від 18.05.2023 року на ім`я позивача від відповідача з повідомленням, що відповідно до ст. 6 ч. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Разом з тим запропоновано з 01.05.2023 року й до завершення бойових дій на території міста Херсона визначити розмір орендної плати за користування об`єктом на рівні 50% від визначеного відповідним договором оренди (5500,00 грн./міс.).

В листі за вх. № 173/10/01 від 24.05.2023 року представник позивача повідомляє відповідача про ненадходження орендної плати з лютого 2022 року.

В листі № 145/ТС від 26.05.2023 року на ім`я позивача та його представника від відповідача вказано, що орендоване приміщення під час окупації було розграбоване, у зв`язку із чим відсутнє майно. Також вказано, що приміщення було заміноване, були розбиті двері.

В листі представника позивача в якості відповіді на вище зазначений лист, вказано, що клопотання про звільнення від орендної плати стороною позивача відхилене, до травня 2023 року стороною відповідача не надсилались будь-які повідомлення про неможливість використовувати приміщення, повідомлено про не продовження договору оренди, яка спливає 31.07.2023 року, висловлено прохання погасити заборгованість.

За № 14 від 18.07.2023 року надано відповідь відповідачем на запитувані питання та вказано прохання повідомити час коли необхідно з`явитись представнику відповідача 31.07.2023 року до об`єкту оренди.

До відзиву долучено лист на ім`я відповідача від сторони позивача, дата не зазначена, щодо надсилання доказів повідомлення про неможливість використовувати об`єкт оренди та прохання забезпечити доступ представника ОСОБА_1 до приміщень з метою оцінки їх поточного стану. Також вказано, що відбулась зустріч з представником орендаря в режимі відеоконференції 05.08.2023 року.

В листі № 22 від 18.08.2023 року від відповідача на ім`я представника позивача вказано повторно про неможливість використання приміщення, та повторно просить вказати представника орендодавця для огляду та передачі приміщення 31.08.2023 року.

До відзиву долучено супровідний лист Херсонської обласної прокуратури від 06.07.2022 року за № 09/1р де вказано, що направляється для розгляду в межах компетенції до в.о. керівника Херсонської окружної прокуратури звернення ТОВ «Телесвіт», яке надійшло з Офісу Генерального прокурора щодо можливого вчинення представниками окупаційної «військово-цивільної адміністрації» кримінальних правопорушень у м. Херсоні. Також долучено супровідний лист від 27.06.2022 року за № 18/2/1-р-22 про направлення для розгляду в межах компетенції в Херсонську обласну прокуратуру заяву представника ТОВ «Телесвіт» щодо вчинення кримінального правопорушення та з інших питань.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися у судове засідання,перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст.526 Цивільного кодексу України)

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Частиною 5 ст. 762 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Отже, у відповідача у зв`язку з укладенням договору та прийняттям в користування об`єкта оренди виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування об`єктом оренди. Орендна плата відповідачем не сплачувалась з березня 2022 року по липень 2023 року.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що у відповідача не було доступу до орендованого приміщення в період з березня по листопад 2022 року, що обумовлено окупацією міста Херсон, та зазначені обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції.

Частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 зазначила, що підставою для застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Отже, для застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Таким чином, підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає, зокрема, об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі наведеної правової норми він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати. Подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 910/14244/20, від 07.12.2022 у справі № 911/1064/21.

Так, об`єкт оренди в даній справі розташований за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 49.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 №75 (у редакції наказу Мінреінтеграції від 28.04.2022 №80) року було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого увійшла й Херсонська міська територіальна громада (станом на квітень 2022 року).

Згідно розділу ІІ Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 „Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Херсонська міська територіальна громада перебувала в окупації з 01.03.2022 по 11.11.2022. Також в розділі І вказаного Наказу № 309 визначено території, на яких ведуться (велися) бойові дії, серед яких значиться Херсонська міська територіальна громада як територія, на якій ведуться бойові дії з 11.11.2022 і до теперішнього часу.

В силу положень частини третьої статті 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Так, військова агресія рф проти України, як і тимчасова окупація російською федерацією території м. Херсон, а також проведення бойових дій на території м. Херсон є загальновідомими фактами, а відтак не потребують доказування відповідачем. За таких обставин, посилання відповідача на неможливість використання ним за призначенням об`єкту оренди не потребує доказуванню, однак може бути спростовано належними та допустимими доказами з боку позивача, який таких доказів не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що існують підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати за період з березня по листопад 2022 року у зв`язку з позбавленням можливості користування орендованим майном, а покладення судом на відповідача обов`язку з оплати за оренду приміщення, яким не користувався відповідач у зв`язку з окупацією міста, суперечитиме засадам справедливості.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 613 ЦК України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором необхідних дій.

Згідно п.3.4. Договору оренди приміщення та майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами актів прийому-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що саме позивач до 31.08.2023 року не приймав орендоване приміщення та майно, тоді як стороною відповідача здійснені усі належні дії (лист від 18.07.2023 року), направлені на своєчасне повернення об`єкту орендованого майна. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача передбаченої ст.785 ЦК України неустойки не можна вважати обґрунтованими та законними, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є прийнятними.

Щодо іншої частини позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень про неможливість використовувати об`єкт оренди після деокупації міста Херсон, в період грудня 2022 року по липень 2023 року. Також відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про неможливість використовувати об`єкт оренди в зазначений період часу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що звільнення від орендної плати не може бути застосовано, якщо не доведено факт неможливості використовувати об`єкт оренди. Орендарю необхідно довести прямий причино-наслідковий зв`язок між обставинами, що знаходяться поза його волею, та неможливістю користування орендованим майном. Тобто необхідно довести, що саме конкретні обставини, за які орендар не відповідає, унеможливили користування таким орендарем цим майном. Адже існування таких обставин саме по собі не означає автоматичної неможливості користування орендованим майном і не звільняє від сплати орендної плати.

Колегія суддів вважає, що підстав для застосування ч.6 ст. 762 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами на підставі договору оренди від 20.08.2020 року за період з грудня 2022 року по липень 2023 року не вбачається.

Розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача повинен становити: 7 місяців (грудень-червень) помножити на 11000 грн. = 77 000 грн. 77000 грн. додати 16500 грн. оплати за липень 2023 року = 93 500 грн.

Отже з урахуванням вимог закону, встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з боржника підлягає стягненню заборгованість за договором оренди майна в сумі 93500 грн., а тому рішення суду підлягає зміні в сторону зменшення стягнутої суми заборгованості.

Щодо судових витрат

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, необхідно відповідно провести і розподіл судових витрат.

На підставіст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 214000 грн., задоволено позов в сумі 93500 грн, що складає 43,69%, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу позовної заяви в сумі 935 грн.

В свою чергу, з позивача підлягають стягненню на користь відповідача витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до суми, в стягненні якої було відмовлено 3210 грн. 43,69% = 1807, 55 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 січня 2025 року змінити, зменшивши стягнуту суму з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди з 214 000 грн. до 93 500 грн., а суму судового збору з 2140 грн. до 935 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесвіт» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1807, 55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 27.05.2025 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

Л.А. Приходько