Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/128/25

27 травня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: Вароди П.Б. (за межами суду)

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28.10.2024 відповідач ОСОБА_2 отримав в позику від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 8000 дол. США, які зобов`язався повернути до 31.12.2024, про що власноручно написав відповідну розписку від 28.10.2024.

Одак відповідач ОСОБА_2 отримані в позику від позивача ОСОБА_1 грошові кошти за розписокю від 28.10.2024 в строк до 31.12.2024 не повернув.

Зазначає, що сума боргу становить 3000 дол. США. Три проценти річних простроченої суми становить 11,18 дол. США.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України не перешкоджає вирішенню справи за наявними матеріалами.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в іноземній валюті в розмірі: 8000 дол. США сума боргу за розпискою від 28.10.2024; три проценти річних від простроченої суми 8000 дол. США за період з 01.01.2025 по день ухвалення судового рішення у справі; три проценти річних від простроченої суми починаючи з дня ухвалення судового рішення у справі до моменту його виконання. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати, в саме судовий збір в розмірі 2716,14 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000,00 грн. Не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2025, у зв`язку з усуненням недоліків, по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки, наданої позивачем від 28.10.2024, відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 матеріали будівельні на суму 8000 дол. США. Повне погашення суми боргу своєчасно до 31.12.2024 (а.с. 21).

За твердженням представника позивача, відповідач ОСОБА_2 отримав в позику від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 8000 дол. США, які зобов`язався повернути до 31.12.2024, про що власноручно написав відповідну розписку від 28.10.2024.

Однак відповідач ОСОБА_2 отримані в позику від позивача ОСОБА_1 грошові кошти за розпискою від 28.10.2024 в строк до 31.12.2024 не повернув, тому наявні підстави для стягнення суми боргу у доларах США, еквівалент якої встановлюється станом на момент винесення судового рішення у гривні.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Згідно ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Нормою ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки про застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, від 13.12.2017 р. у справі № 6-996цс17 та постановах Верховного Суду від 25.03.2020 р. у справі № 569/1646/14-ц та від 14.04.2020 р. у справі № 628/3909/15.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач посилався на укладення 28.10.2024 з відповідачем ОСОБА_2 договору позики, під час якого передав відповідачу грошові кошти в сумі 8000 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути до 31.12.2024. З пояснень представника позивача в судовому засіданні що кошти надано на закупівлю матеріалів.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу та незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанови ВСУ від 11.11.2015 у справі №6-1967цс15, від 18.09.2013 у справі №6-63цс13).

Тобто суди повинні дотримуватися сталого принципу пріоритету змісту документа над його назвою. Якщо в документі є всі обов`язкові реквізити договору, то він, незважаючи на назву, вважається варіантом укладеного договору.

Але, як випливає з висновків ВС, у постанові від 06.02.2018 у справі №К/9901/1421/17 без наявності письмового договору неможливо визначити його істотні умови (обов`язкові умови). Тобто якщо в запропонованому на заміну документі немає якихось обов`язкових реквізитів договору, він його не замінить.

Ось і в коментованій справі вийшло так само. Надані платіжні документи про перерахування коштів на рахунок фізособи вказують на факт платежів, проте з них неможливо встановити: -чи досягнуті в повній мірі домовленості щодо умов отримання фізособою саме такої суми коштів, як 2,5 млн грн, а також зобов`язань з їх повернення,- чи готувався для укладання письмовий договір, і якщо його було передано на підпис фізособі-боржнику, проте вона його не підписала, чи прийняла вона викладені в ньому умови?

Суди повинні дослідити розписки.

Однак зі змісту розписки вбачається що 28.10.2024 відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 матеріали будівельні на суму 8000дол. США. Повне погашення суми боргу своєчасно до 31.12.2024. При цьому розписка містить виправлення щодо дати повернення договору.

Зі змісту розписки неможливо визначити його істотні умови (обов`язкові умови) - чи досягнуті в повній мірі домовленості щодо умов отримання фізособою саме такої суми коштів, як 8000 дол. США, а також зобов`язань з їх повернення.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики зі встановленням обов`язку для відповідача повернути саме грошові кошти у строк, погоджений сторонами.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач, пред`являючи позов про стягнення боргу за позикою не підтвердив своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України)..

Суд врахував, що стороною позивача не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки саме зазначені позивачем обставини, ґрунтуються на припущеннях. Позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що відповідачем порушені його цивільні права, які підлягають захисту та поновленню.

Враховуючи принцип змагальності, а також те, що висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено достатніми доказами обставини, які мають значення для вирішення цього спору, а саме: факту наявность між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики зі встановленням обов`язку для відповідача повернути грошові кошти у строк, погоджений сторонами.

За таких обставин факт укладання договору позики від 28.10.2024 є не доведеним, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.

Висновки суду:

З врахуванням встановлених обставин суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи проаналізувавши і оцінюючи докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язкудійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим в позові необхідно відмовити.

Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 11, 526, 626, 627, 629, 1046, 1047 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали складено 02.06.2025.

Суддя Міськевич О.Я.