ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2510/23 Номер провадження 22-ц/814/2164/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Карпушин Г.Л., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником адвокатом Мотальовою-Кравець Валерією Юріївною,

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 січня 2024 року, постановлене суддею Максименко Л.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

10.07.2023 АТ «Сенс Банк» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 27.07.2018 ОСОБА_1 уклав із АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630978156. За умов такого кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник, в порядку та на умовах, визначених цим договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Проте позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість за кредитним договором становить 100 244,49 грн.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань.

Із метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишена ним без належного реагування. Відтак, з метою захисту порушеного права, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №630978156 у розмірі 100 244,49 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.01.2024 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість по кредитному договору №630978156 від 27.07.2018 у сумі 100 244,49 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що із підстав неналежного виконання позичальником кредитного зобов`язання, з останнього на користь банку підлягає стягненню заборгованість згідно розрахунку, не спростованого відповідачем.

Відповідач, в інтересах якого діє представник адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення районного суду, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором із 100 244,49 грн. до 79 681,42 грн.

Зазначає, що згідно із наданою позивачем випискою по рахунку в суму боргу відповідача була включена комісія за обслуговування основної картки у розмірі 20 563,07 грн. При цьому умови кредитного договору не містять переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія. Отже, відповідно до частин першої, другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» такі умови зобов`язання є нікчемними.

Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №202/5330/19 від 31.08.2022, №204/224/21 від 06.11.2023, №496/3134/19 від 13.07.2022, яку безпідставно залишив поза увагою суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31.03.2025 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; закінчено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 07.04.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове зсідання не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.07.2018 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», яка містить його персональні дані та підтвердження, що в день підписання цього Акцепту отримав примірник договору та всіх додатків до нього; ознайомлений з положеннями законодавства України, що регулюють порядок використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із договором, у тому числі, ознайомлений зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах; а також йому відомо про те, що рахунки відкриті на підставі Договору забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності та ін./а.с.5-7/

27.07.2018 ОСОБА_1 підписав оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; своїм підписом пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та банком.

Тип та мета кредиту: кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту: «Альфа Connect»; мета кредиту - для особистих потреб (Розділ І Оферти).

Згідно Розділу ІІ Оферти Незямов В.Ф. просить випустити міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску.

Максимальна сума кредиту (кредитної лінії) складає 200 000,00 грн.; процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій запропоновано встановити та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26% річних; тип процентної ставки - фіксована (Розділ ІІІ Оферти)./а.с.4/

18.08.2022 відбулась зміна найменування позивача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» відповідно до Протоколу №2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК», без зміни організаційно-правової форми.

Згідно із розрахунком заборгованості, складеного АТ «Сенс Банк» відносно позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №630978156 від 27.07.2018, сума ліміту 23 000,00 грн., звіт станом на 22.01.2023: загальна сума заборгованості становить 100 244,49 грн./а.с.9/

Відповідно до виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період із 27.07.2018 по 22.01.2023, поточна сума заборгованості складає 100 244,49 грн./а.с.10-35/

25.04.2023 АТ «Сенс Банк» направлено ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, за змістом якої вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання,- достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити усі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 100 244,49 грн./а.с.36/

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та не надано доказів на спростування розміру кредитної заборгованості, заявленої до стягнення.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11, частини другої статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно зі статтями 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , підписавши 27.07.2018 оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву і паспорт споживчого кредиту, підтвердив свою обізнаність із істотними умовами кредитного договору, зокрема строком кредитування, розміром кредитного ліміту та відсотковою ставкою.

Первинними бухгалтерськими документами, зокрема, випискою по рахунку підтверджується, що позичальник, отримавши кредитну картку, починаючи із 27.07.2018 по 22.01.2023, активно користувався кредитними коштами, а саме розраховувався за товари та послуги, частково погасивши заборгованість за кредитом. Проте не виконав належним чином своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу та не повернув кредитні кошти на досудову вимогу банку.

Відтак, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за таким договором у зв`язку з невиконанням ним, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи.

При цьому спростування підставності стягнення заборгованості є предметом доказування і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.12 ЦПК України). Принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не спростовано отримання ним банківської картки, погодження умов кредитування в частині визначення кредитного ліміту та базової відсоткової ставки, фактичне використання кредитних коштів, а також неналежне виконання зобов`язання за таким договором.

Стосовно підставності нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), колегія суддів ураховує наступне.

За змістом пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20.

Апеляційним судом при дослідженні наданої банком виписки по рахунку установлено, що із позичальника списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) 49 760,91 грн., розмір якої зараховано як заборгованість за тілом кредиту та відсотками.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Із матеріалів цієї справи не вбачається необхідності внесення позичальником плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 , та за які Банком списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) 49 760,91грн., які є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Із огляду на викладене, враховуючи, що умови договору оферти не містять чітко обумовлених підстав нарахування та розміру неустойки, які б були погоджені позичальником, а також період її нарахування згідно із розрахунком за період з 27.07.2018 по 22.01.2023, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав нарахування та подальшого стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Згідно із положеннями частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі (частина п`ята наведеної норми).

Із огляду на викладені норми права, установивши безпідставність нарахування та подальшого стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі вимог апеляційної скарги, скасувати рішення суду першої інстанції, постановивши нове рішенням, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 483,58 грн.

Такий розмір заборгованості узгоджується із умовами зобов`язання та первинними бухгалтерськими документами, наявними у справі, і доказів на його спростування сторонами не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (50%), шляхом взаємозаліку, із АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 402,60 грн. (1 744,60 грн. (судовий збір за подачу апеляційної скарги) - 1 342,00 грн. (судовий збір за подачу позову)./а.с.3,85/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником адвокатом Мотальовою-Кравець Валерією Юріївною, - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () заборгованість за кредитним договором №630978156 у розмірі 50 483,58 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 402,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.06.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Г.Л. Карпушин

О.В. Чумак