Дата документу 22.05.2025Справа № 554/4032/25
Провадження № 2/554/2801/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2025 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , який продовжує навчання у Лубенському фінансово-економічному фаховому коледжі Полтавського державного аграрного університету в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року по 03.08.2011 рік. Шлюб між подружжям розірвано рішенням суду від 03.08.2011 року №2-3908/11.

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 28.12.2020 року (справа № 554/10083/20) з відповідача на користь позивача для утримання дитини було збільшено розмір аліментів з 750 грн. до 1 159 грн. щомісячно, але неменше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Лубенському фінансово-економічному фаховому коледжі Полтавського державного аграрного університету. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Батько дитини працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину, проте має мінливий заробіток (тимчасовий підробіток, домашнє господарство, тощо).

Ухвалою суду від 01.04.2025 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03.08.2011 року був розірваний.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9 свідоцтво про народження).

З довідки №34 від 04.03.2025 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Лубенського фінансово-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету», вбачається, що ОСОБА_3 навчається на першому курсі денного відділення у Відокремленому структурному підрозділі «Лубенського фінансово-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» за рахунок коштів державного бюджету та отримує соціальну стипендію. Термін навчання: з 01.09.2024 року по 30.06.2026 року (а.с.14 довідка).

Відповідно до вимог статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Як встановлено судом, син відповідача навчається на денному відділенні у Відокремленому структурному підрозділі «Лубенського фінансово-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» за рахунок коштів державного бюджету та отримує соціальну стипендію.

В матеріалах справи відсутні відомості про доходи позивача та відповідача та офіційне працевлаштування.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Отже, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися, виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки не можна ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина.

Отже, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що син відповідача є повнолітнім і працездатним, отримує стипендію, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Батько дитини є працездатним.

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, і може утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує матеріальної допомоги в період навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Лубенського фінансово-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету», тому суд приходить до висновку про обов`язок та можливість відповідача сплачувати аліменти повнолітньому сину.

Отже, беручи до уваги, що відповідач не надає сину матеріальну допомогу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повноліття, навчається, потребує матеріальної допомоги, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання.

Суд вважає визначити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що син потребує, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі 2000 грн. щомісячно. Тому, суд вважає взадоволенні інших вимог позивачу відмовити за необґрунтованістю. При цьому, суд враховує, що повнолітній син є працездатним, та можливість матері надавати допомогу сину.

З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн. в дохід держави.

Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265,430 ЦПК України, ст.ст.198-201 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користьОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 24.03.2025 року, на період навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Лубенського фінансово-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» до 30.06.2026 року, але не більш ніж до досягнення сином 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М.Чуванова