КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5011/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» «ДІМ 9000» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

10 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» «ДІМ 9000» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 16 818,81 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 14 955,58 грн, 3% річних у розмірі 676,48 грн та 1 186,75 грн - інфляційної складової боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , споживає житлово-комунальні послуги, при цьому не в повному обсязі виконує зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач просив суд стягнути з відповідача з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» «ДІМ 9000» 3% річних у розмірі 225,49 грн та 791,17 грн - інфляційної складової боргу, а також судовий збір в сумі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн, а всього 8 044,66 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач надає мешканцям житлово-комунальні послуги, відповідач в свою чергу отримує їх, при цьому не в повному обсязі виконує зобов`язання по їх оплаті. У зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги з 01 березня 2023 року по 01 вересня 2024 року у розмірі 14 955,58 грн., яка погашена відповідачем після пред`явлення позову до суду, що підтверджується наданими до відзиву квитанціями про сплату боргу, а відтак суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основної суми заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги що стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, підлягає частковому стягненню, зокрема за період з 08 вересня 2023 року по 01 вересня 2024 року, оскільки саме з 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 є власником спірного майна та становить 1 016,66 грн, що складається з 3% річних у розмірі 225,49 грн та інфляційної складової боргу у розмірі 791,17 грн.

Вирішуючи питання судових витрат в частині стягнення судового збору за подання позовної заяви, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Вирішуючи питання судових витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, суд обґрунтовував свої висновки тим, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить 7 000 грн. Однак при визначенні суми відшкодування суд першої інстанції виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тому суд дійшов висновку, що судові витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 4 000 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем в частині стягнутого судового збору у розмірі 3028 грн та в частині відшкодування витрат на правничу допомогу понесених в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується, а тому не підлягає перегляду Київським апеляційним судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 21 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року скасувати в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в цій частині, як не обґрунтоване і не підтверджене, змінити судове рішення в частині стягнення судового збору з урахуванням фактично задоволених позовних вимог. Також просила витрати за подачу апеляційної скарги, в разі її задоволення, покласти на позивача.

Вважає рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу не обґрунтованим та таким, що суперечить сталій практиці Верховного Суду, що мають враховувати суди попередніх інстанцій при постановленні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтовані тим, що судом першої інстанції процитовані норми права та не надано оцінки доводам відповідача, що позови які подає позивач є типовими та не потребують великої затрати часу та аналізу. Зважаючи на фактичні обставини справи, обсяг виконаних позивачем роботи, предмет та підстави позову, відповідач вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн не є співмірним зі складністю справи, виконаним адвокатом роботами та обсягом фактично наданих ним послуг. А відтак вважає, що навіть 4000 грн присуджені судом першої інстанції до стягнення є завищеним і не обґрунтованим жодним документом.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині присудженого до стягнення судом першої інстанції, апелянт посилалась на те, що судом в порушення ч. 1 ст. 141 ЦПК України не здійснено перерахунку судового збору.

Зазначала, що судом першої інстанції не здійснено перерахунок судового збору. Судом першої інстанції зазначено, що позивачем невірно зроблено розрахунок 3% річних та інфляційних, у зв`язку з чим зменшено її розмір. Але зменшивши розмір невірно обрахованих сум і відмовляючи в їх задоволенні суд стягнув з відповідача повний розмір сплачений позивачем судовий збір, що на переконання апелянта є безпідставним.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

13 січня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ТОВ «Управляюча Компанія «Дім 9000» - адвоката Безсмертного О.О. подав відзив на апеляційну скаргу, який був зареєстрований в апеляційному суді 16 січня 2025 року за вх. № 5452, в якому просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив поновити строк на подачу відзиву як пропущеного з поважних причин та прийняти його до розгляду, посилаючись на те, що про копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу позивач дізнався лише 06.01.2025 року, що підтверджується копією супровідного листа, яким така ухвала Київського апеляційного суду та копія апеляційної скарги була направлена ТОВ «УК «Дім 9000» (а.с. 104). А відтак, в найкоротші строки після ознайомлення з апеляційною скаргою, представник позивача направив до суду апеляційної інстанції свої заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року та роз`яснено учасниками справи зокрема право подати відзив на апеляційну скаргу до 06 січня 2025 року (а.с. 88).

В подальшому супровідним листом від 06.01.2025 року направлено ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» через підсистему «Електронний суд» копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги (а.с. 91), вказані документи позивач отримав 06.01.2025 року о 18:11:01 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с. 93).

Так, відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З урахуванням положення ч. 6 ст. 272 ЦПК України, слід дійти висновку, що позивач отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги 07.01.2025 року (наступний за днем його відправлення).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відзив на апеляційну скаргу подано протягом п`ятьох діб з дня отримання апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження, що свідчить про бажання сторони позивача скористатись своїм правом на подачу відзиву.

Суд апеляційної інстанції вважає наведені у відзиві обставини, як підставу пропуску строку поважними та приходить до висновку про поновлення строку представнику ТОВ «Управляюча Компанія «Дім 9000» - адвокату Безсмертному О.О. для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник позивача вказував, що враховуючи обсяг та складність виконаної адвокатом роботи та приймаючи до уваги принципи співмірності і розумності судових витрат, а також критерії розумності їх розміру, вважає, що суд першої інстанції прийняв правомірне рішення про часткове задоволення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, з урахуванням обставин справи.

Представник позивача також посилався на те, що позов був поданий обґрунтовано на підставі реальних зобов`язань відповідача, а понесені витрати безпосередньо пов`язані з необхідністю порушених прав, витрати позивача на правничу допомогу та сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Що стосується судових витрат на правничу допомогу понесених позивачем в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, що звертаючись з позовом, представник позивача зокрема просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, стороною позивача до позовної заяви долучено договір Договір № 3 про надання правової допомоги від 01.06.2024 року укладений між ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» та адвокатським об`єднанням «Лігал Кейс» (а.с. 33-34).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку, строки та на умовах, узгоджених сторонами в цьому договорі, адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу клієнту зокрема в цивільних справах, стороною яких є клієнт (позивач), а клієнт зобов`язується здійснити оплату за надані послуги відповідно до умов зазначених в цьому договорі.

Відповідно до п. 4.2 договору, розмір послуги з надання професійної правової/правничої допомоги, в кожній конкретній справі, щодо якої адвокат надає послуги клієнту оформлюється двостороннім підписанням відповідної додаткової угоди/детального опису виконаних доручень клієнта.

Відповідно до п.7.1 цей договір укладений і вступає в силі з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2025 року.

Відповідно до акту надання послуги № 203 від 05 вересня 2024 року та детальним описом за надані послуги, укладеного між ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» та адвокатським об`єднанням «Лігал Кейс», вбачається, що адвокатським об`єднанням були виконані наступні роботи за позовом до ОСОБА_1 (надані послуги):

1. Вивчення судової практики у справах про відшкодування вартості за надані житлово-комунальних послуг, кількість годин - 1 год., ціна за надані послуги - 2000 грн.

2. Підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за позовом до ОСОБА_1 (включаючи формування та друк додатків до позовної заяви, розрахунок штрафних санкцій), кількість годин - 2 год., ціна за надані послуги - 4000 грн.

3. Подача позовної заяви за позовом до ОСОБА_1 в канцелярію Дарницького районного суду міста Києва, кількість годин - 0,5 год., ціна за надані послуги - 1000 грн. (а.с. 35, 36).

Також представником позивача на підтвердження повноважень представляти останнього в суді першої інстанції додано до позовної заяви ордер про надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 5, 6)

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі № 922/3812/19, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Колегія суддів зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.

Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно, з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, з огляду на їх співмірність, розумність та пропорційному відшкодуванню судових витрат, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо неспіврозмірності визначеного судом розміру компенсації витрат на правничу допомогу у порівнянні із витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом сторони послуг, складності справи, а також підтвердженості таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

У даній справі суд першої інстанції з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, зважаючи на обсяг наданих послуг та виконаних робіт, наданих позивачу адвокатом, надавши оцінку співмірності витрат на оплату послуг адвокатів встановленим чинним законодавством критеріям, дійшов обґрунтованого висновку про компенсацію позивачу документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн і колегія суддів, з огляду на відсутність процесуальних порушень судом при вирішенні вказаного питання, не вбачає підстав для зменшення визначеного судом розміру або для відмови у стягненніі витрат на правову допомогу.

Що стосується судових витрат в частині стягнуто судом першої інстанції судового збору у розмірі 3028 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, що позивач звертаючись з позовом майнового характеру, визначив ціну позову яка становить 16 818,81 грн.

Відповідно до вимог п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік) (а.с. 37).

Предметом позову ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» є стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги на користь позивача у розмірі 16 818,81 грн, яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 14 955,58, збитків від інфляційних втрат - 1186,75 грн, 3% річних - 676,48 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» 3% річних у розмірі 225,49 грн та 791,17 грн - інфляційної складової боргу.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» частково, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в повному обсязі без врахування пропорційності задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

Матеріалами справи встановлено, що ціна позову складала 16 818,81 грн (100%), а суд стягнув 1016,66 грн, тобто позов задоволено на 6,0 % (1016,66/16818,81 х 100) від ціни позову.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог, судовий збір, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, мав становити 181,68 грн (6,0% від 3 028 грн).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції у частині вирішення питання судових витрат підлягає зміні із новим перерозподілом судових витрат в частині стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року змінити в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» «ДІМ 9000» судового збору, зменшивши його розмір з 3028 грн до 181,68 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на правову допомогу залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана