Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 Справа №607/620/25 Провадження №2/607/1513/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 26.02.2025, просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на 8/15 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог наведено, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, який складався з п`яти членів колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а членами ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (син). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер голова колгоспного двору ОСОБА_1 . Після його смерті спадщину за законом, у виді 1/5 (або 3/15) частки спірного житлового будинку, а саме по 1/15 частки, прийняли його дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 , які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на 4/15 частки житлового будинку (1/5 частки, яка належала йому, як члену колгоспного двору + 1/15 частки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1 ). За життя ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого спірний житловий будинок заповів своєму синові (позивачу) ОСОБА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач прийняв, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на 4/15 частки житлового будинку (1/5 частки, яка належала їй, як члену колгоспного двору + 1/15 частки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1 ). За життя ОСОБА_4 склала заповіт відповідно до якого спірний житловий будинок заповіла своєму внукові (позивачу) ОСОБА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв, оскільки постійно проживав з нею на момент її смерті. Проте, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на частки вказаного будинку, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцю. Позивач позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 16.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.02.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.02.2025, просять визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/15 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/15 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, який складався з п`яти членів колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_1 , а членами ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (син). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер голова колгоспного двору ОСОБА_1 . Після його смерті спадщину за законом, у виді 1/5 частки спірного житлового будинку, а саме по 1/15 частки, прийняли його дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 , які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняли не лише ОСОБА_4 , але й ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , то відповідно прийнявши спадщину після його смерті їх частки у спірному майні зросли до 4/15 у кожного, тоді як частка ОСОБА_2 залишилася у розмірі 3/15, так як він не проживав разом зі ОСОБА_1 на момент його смерті. За таких обставин частка в спірному майні, на яку може претендувати позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , становить 3/15, а частка позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 складає 4/15. Так як правовстановлюючі документи на майно колгоспного двору та документи щодо спадкування спірного майна жодним із співвласників не вироблялись, беручи до уваги те, що право власності позивачів за зустрічним позовом на житловий будинок не визнане, вони позбавлені можливості реалізації своїх прав на належне їм майно, тому звернулись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 13.02.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано позови в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний номер 607/620/25 (провадження номер 2/607/1513/2025).

Ухвалою суду від 25.03.2025 відмовлено у затвердженні мирової угоди між сторонами.

Протокольною ухвалою суду від 08.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у цьому ж судовому засіданні, так як позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами взаємно визнані сторонами, в судовому засіданні присутні представники сторін і вони не заперечили щодо цього.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав з підстав викладених у позовній заяві, а також визнав зустрічний позов.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити зустрічний позов в повному обсязі з підстав викладених у цьому позові, первісний позов визнав.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 12.00 год. 15.05.2025, в яке учасники справи не з`явились.

Дослідивши докази по справі, суд встановив такі обставини.

28.02.1991 виконкомом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області, на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №40 від 27.02.1991, видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , та посвідчено, що він належить колгоспному двору, що складається з 5-ох членів, головою якого є ОСОБА_1 .

Згідно із довідкою №120 виданою 16.02.2023 Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння по АДРЕСА_1 є колгоспним двором. Станом на 01.07.1990 членами двору були: голова двору ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №660 від 31.07.2023, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_1 та записано 28.02.1991 в реєстрову книгу №2 за реєстровим №118.

03.08.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Загальна площа 83,8 кв.м, житлова площа 47,4 кв.м.

Згідно із інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна №661 виданої 31.07.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

12.07.2022 старостою Настасівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області Блащак Д.П. посвідчено заповіт за номером в реєстрі 7-21, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заповіла, зокрема, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , 1991 року народження.

Також, 12.07.2022 старостою Настасівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області Блащак Д.П. посвідчено заповіт за номером в реєстрі 7-22, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , заповів, зокрема, належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , 1991 року народження.

Відповідно до довідок виданих Настасівським старостинським округом Тернопільського району Тернопільської області за №119 від 16.02.2023 та №514 від 08.09.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав і на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л. від 04.09.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

У постанові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_5 . 12.07.2022 від імені ОСОБА_5 посвідчено заповіт, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_1 . ОСОБА_1 спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 прийняв. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Померлий ОСОБА_5 був неодружений. 24.02.2023 приватним нотаріусом Демкович Ю.Л. заведено спадкову справу №10/2023 після смерті ОСОБА_5 . Отже, спадкоємцем котрий прийняв спадщину за заповітом, є син померлого ОСОБА_1 . 04.09.2023 ОСОБА_7 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння є колгоспним двором, який складається з 5 членів. Документи, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_5 на частку у праві власності на майно не подані.

Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст. ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Таким чином, враховуючи, що членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 було п`ятеро осіб, голова двору ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , їм належало по 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на праві спільної власності.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкування після ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбулось за законом, так як заповіту не було.

Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_1 спадщину за законом у виді належної йому, як члену колгоспного двору, частки в розмірі 1/5 прийняли: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 , шляхом фактично вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відтак, ОСОБА_4 належало 4/15 частки спірного житлового будинку (1/5 (3/15) як члену колгоспного двору + 1/15 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 ), ОСОБА_5 належало 4/15 частки спірного житлового будинку (1/5 (3/15) як члену колгоспного двору + 1/15 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 належало 4/15 частки спірного житлового будинку (1/5 (3/15) як члену колгоспного двору + 1/15 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 1 та 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно з позовною заявою та заявою про зменшення позовних вимог, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 8/15 частки спірного спадкового майна, з яких: 4/15 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 та 4/15 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 .

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Демкович Ю.Л. заведено спадкову справу №10/2023 за заявою сина померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом.

Згідно із постановою нотаріуса від 04.09.2023 ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_5 спадщину за заповітом прийняв, спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Проте, видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на спірне домоволодіння, після смерті ОСОБА_5 , неможливо, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши вищевказані правові норми та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи, що позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину на частку у праві власності на будинок, оскільки правовстановлюючий документ на частку відсутній, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, шляхом визнання за ним права власності на 4/15 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо позовних вимог первісного позову в частині спадкування 4/15 частини житлового будинку за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 , суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із п.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна . Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян . У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян нотаріус витребовує від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту смерті ОСОБА_4 . І, якщо такий факт мав місце,.

ОСОБА_1 не надав доказів того, що він прийняв спадщину, звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 та/або про видачу свідоцтва про права на спадщину.

Згідно з доводами позовної заяви ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується адресою його реєстрації у паспорті громадянина України.

Однак, відомості про те, де проживала на день своєї смерті ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні, а у паспорті ОСОБА_1 вказано зареєстроване місце його проживання лише населений пункт с. Йосипівка.

Таким чином, обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, в частині визнання за ним права власності на 4/15 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , належними та допустимими доказами не доведено.

Стосовно позовних вимог зустрічного позову.

Відповідачі просять визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/15 (1/5) частки спірного домоволодіння, а за ОСОБА_3 право власності на 4/15 частки спірного домоволодіння.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Мотивувальна частина зустрічної позовної заяви не містить жодного обґрунтування того хто порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивачів, хоча саме на них покладено обов`язок із доведення цих обставин.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були членами колгоспного двору, тому їм належить по 1/5 частки будинку. В цій частині правовідносини не регулюються спадковим законодавством.

Проте, позивачі за зустрічним позовом не надали доказів того, що вони звертались до відповідних органів, які здійснюють реєстрацію прав на нерухоме майно (в різні часи це були різні установи) і отримали відмову у реєстрації прав та/чи доказів інших перешкод.

За таких обставин, позов є передчасний, суд не вправі підміняти інші органи, які згідно із законодавством уповноважені на вчинення певних дій.

Крім того, ОСОБА_3 просить визнати право власності на 1/15 частки спірного майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 .

Однак, доказів того, що ОСОБА_3 звертався до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину в матеріалах справи немає. Таке звернення є необхідним для вчинення нотаріусом відповідних дій передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій. У разі задоволення позову без звернення до нотаріуса, суд, по суті, бере на себе повноваження нотаріуса, що суперечить, зокрема, завданню цивільного судочинства.

Беручи до уваги викладене, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, як судовий збір, так і інші судові витрати, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду позивач за первісним позовом повинен був сплатити за вимогу майнового характеру (визнання права власності за ним в порядку спадкування на 8/15 частки майна) 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8 - позов поданий через електронний суд). Однак, на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Так як позовні вимоги первісного позову задоволено в частині визнання права власності на 4/15 частки майна, тобто на 50%, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави належить стягнути 484,48 грн. судового збору, а саме по 242,24 грн. з кожного.

У задоволенні усіх позовних вимог зустрічного позову відмовлено, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачам за зустрічним позовом не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/15 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти позовних вимог первісного позову та усіх вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 242,24 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 242,24 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання - АДРЕСА_3 .

Рішення складено та проголошено 15.05.2025.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук