ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1703/24Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В. В.
Провадження № 22-ц/817/320/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

cуддів Хоми М.В., Костіва О.З.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №599/1703/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2024 року (ухвалене суддею Снігурським В.В.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал» ) звернулося в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що 20.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №291797812 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 13 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит у визначені договором терміни та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.

Право грошової вимоги за указаним кредитним договором переходило тричі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»; від ТОВ «Таліон Плюс до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача - ТОВ «Юніт Капітал».

Згідно останнього договору факторингу від 05.07.2024 року №05/07/24, укладного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», на Реєстру боржників до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 56269, 98 грн., з яких 13900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 42369,98 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Вказували, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за вищезазначеним кредитним договором не погашена.

Відтак просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021 року у розмірі 56269, 98 грн., сплачений ними судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 291797812 від 20.08.2021 в розмірі 56 269,98 грн. та 2 422,40 грн. судового збору.

Вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» 2 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Жеребецька І.О. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи.

Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що перші два договори факторингу були укладеними до моменту укладення спірного кредитного договору, тобто вимога на момент укладення договорів не була визначеною.

Вважає, що місцевий суд не звернув увагу на те, що додаткова угода №26 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу не була підписаною сторонами та скріпленою печатками, як це передбачено умовами договору та чинним законодавством щодо укладення господарських договорів.

Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи належно оформлених договорів факторингу, реєстрів, повідомлення про відступлення права вимоги та доказів оплати за договорами факторингу.

Вважає, що витяг з реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року не є належним доказом, оскільки не є належно оформленим та цілісним документом - витягом з реєстру прав вимоги.

Вважає, що реєстр боржників до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 року не є належним доказом у даній справі, оскільки підписано та скріплено печаткою тільки з однієї сторони та не містить всієї інформації та реквізитів, відповідно до умов договору.

Звертає увагу на те, що позивачем не надано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кожним із кредитних договорів.

Вважає, що факти відступлення права вимоги свідчать про недобросовісність позивача та попередніх факторів, метою яких було збільшити заборгованість відповідача.

Вказує на те, що місцевий суд залишив поза увагою, що кошти споживчого кредиту стали об`єктом злочину, так як 20 серпня 2021 року не встановлена особа скориставшись паспортними даними та карткою АТ Приватбанк, які відповідач втратив в ніч на 20 серпня 2021 року, отримала кредитні кошти в сумі 13 900 грн. Наведені обставини внесені до ЄДРДР та 18.03.2022 року розпочато кримінальне провадження №0000033, а на сьогоднішній день кримінальна справа №607/6448/22 знаходиться на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді.

Від представника позивача адвоката Тараненка А.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №291797812 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 45-47).

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8X28Z. Зокрема, 20.08.2021 о 1:51:38 год.

Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису, Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 13 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

20.08.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 13 900 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 62, 77-78).

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021 року, становить 56 269,98 грн., яка складається з наступного: 13 900,00 грн. - заборгованість по кредиту; 42 369,98 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с. 19, 23).

Пунктами 1.9, 1.9.1, 1.9.2, 1.9.3 договору кредитної лінії передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Виключно на період строку, визначеного в п.1.7 договору (дисконтного періоду 20 днів) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 697,15% річних, що становить 1,91 % від суми кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження Дисконтного періоду на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною ставкою в розмірі 696,98% річних, що становить 1,91% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Відповідно до пунктів 1.12, 1.12.1. договору кредитної лінії сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.33-36).

28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.12).

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. (а.с.14).

Зокрема, п.4.1 Договору викладено в наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.».

Згідно нової редакції п.8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 79).

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 року 31.12.2022 року., тобто його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 155 від 12.10.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), право вимоги за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021 року перейшло ТОВ «Таліон Плюс» - 12.10.2021 року, відповідно до підписання Сторонами цього реєстру (а.с.20-21).

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с. 63).

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі і умови залишились без змін. (а.с. 22, 84).

Право вимоги переходить від TOB «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку (п.4.1 Договору).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 56269,98 грн. (а.с. 24).

05.07.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №05/07/24, укладено договір факторингу № 05/07/24, за умовами якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2.) (а.с.50).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 56269, 98 грн., з яких 13900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 42369,98 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 80-82).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників в кількості 460, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу 05/07/24 від 05.07.2024 року, від Клієнта до Фактора переходять права вимог до боржників (а.с.26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи, що строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року неодноразово продовжувався додатковими угодами, аж до 31.12.2022 року, тому станом на 12.10.2021 року (день підписання реєстру прав вимоги №155) первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вправі був відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021 року.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що право вимоги до відповідача не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на фактичні обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи - копії договорів факторингу, додаткових угод до них, реєстрів права вимоги, реєстру боржників до договору факторингу та акту прийому-передачі реєстру боржників є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у даних правовідносинах.

Відсутність доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, з урахуванням встановлених фактичних обставин даної справи (договорами факторингу (додатковими угодами) було передбачено, що право вимоги до нових кредиторів переходить з моменту підписання сторонами реєстрів прав вимог (акту-прийому передачі реєстру боржників)), не спростовує факту набуття позивачем (та попередніми кредиторами відповідно) права вимоги до відповідача за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, оскільки боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Крім того, за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів.

З кредитного договору, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця та ОСОБА_1 підписав його одноразовим ідентифікатором MNV8X28Z, відправленим 20.08.2021 року о 1:51:02, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Оскільки в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відступлення у встановленому законом порядку права вимоги за кредитним договором на користь позивача, відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність у нового кредитора (позивача) права вимоги за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021 року.

Також апеляційний суд погоджується із заявленою позивачем сумою заборгованості, оскільки згідно розрахунків, наданих позивачем, нарахування відсотків здійснено у відповідності до умов кредитного договору та в межах строку дії кредитного договору (110 днів (20 днів + 90 днів)). Жодних контррозрахунків стороною відповідача не надавалось.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 291797812 від 20.08.2021 року в розмірі 56269,98 грн.

Крім цього, суд першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат врахував їх документальне підтвердження, конкретні обставини даної справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відтак правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 2 500 грн. витрат на правничу допомогу, а не 6 000 грн. як просив представник позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що додаткова угода №26 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не була підписаною сторонами та скріпленою печатками, як це передбачено умовами договору та чинним законодавством щодо укладення господарських договорів, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, вказана додаткова угода підписана її сторонами, проте не скріплена печатками.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 58-1 ГК України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Більше того, пунктом 8.6. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.

Доводи апеляційної скарги з посиланням щодо неналежності наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що вони повністю відповідають вимогам законодавства України, адже мають всі необхідні реквізити та підписи, дані документи є належними, повними та вичерпними доказами як переходу прав вимог до кредиторів, так і наявності у відповідача заборгованості за спірним кредитним договором перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти споживчого кредиту стали об`єктом злочину, так як 20 серпня 2021 року не встановлена особа скориставшись паспортними даними та карткою АТ Приватбанк, які відповідач втратив в ніч на 20 серпня 2021 року, отримала кредитні кошти в сумі 13 900 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки за відсутності встановлених осіб, які причетні до кримінального правопорушення, не може бути підтверджено факту неукладення відповідачем кредитного договору.

Більше того, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження того, що кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок відповідача, який вказаний у договорі, або доказів того, що картковий рахунок йому не належить, або, що сторонні особи мали доступ до його карткового рахунку.

Крім цього, відповідач не спростовує належності йому номеру телефону, який вказаний у заявці на отримання кредиту та не спростовує факт надсилання на цей номер одноразового електронного ідентифікатора, який являється електронним підписом для підписання кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, надав доказам правильну правову оцінку, відтак рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 травня 2025 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.