№ 207/7163/23
№ 2/207/62/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Південний районний суд м. Кам`янського у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.,

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонернрого Товариства «Українська залізниця» про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченого боргу, матеріальної компенсації,

В С Т А Н О В И В :

21 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Акціонернрого Товариства «Українська залізниця», у якому просив визнати дії відповідача, котрі виразились у приховуванні інформації та віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, такими, що суперечать Закону, зобов`язати сплатити штраф у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; виплатити позивачу невиплачений боргна загальну суму 53948 грн 60 коп., матеріальну компенсацію у десятикратному розмірі цього боргу за завдані збитки, невчасну виплату боргу та моральне приниження честі і гідності (застосування мобінгу), у розмірі 539 486 грн.; судові витрати на адвокатські послуги, судовий збір покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до наказу № 118/0С від 10.01.2019 року на підставі контракту № 541/К, 15.01.2019 року його було прийнято на посаду провідника пасажирського вагону до ВП Дніпровське пасажирське вагонне депо філії Пасажирська компанія АТ Українська залізниця. За весь час роботи він не мав порушень дисципліни чи покладених обов`язків, але через його прихильність до дотримання трудового законодавства та посадової інструкції керівництво резерву провідників ВП Дніпровське пасажирське вагонне депо (ПК ВЧД-11) прийняло рішення створити для нього нестерпні умови праці.

Так 20.12.2022 під час проходження перед рейсових інструктажів проїздною бригадою, шо мала заступити на обслуговування поїзду №41/42 сполученням Дніпро-Трускавець, начальник поїзда резерву провідників ПК ВЧД-11 ОСОБА_2 , свідомо, навмисно занесла завідомо неправдиву інформацію до рейсового журналу, а у подальшому і до маршрутних листів форми ФТУ-32 провідників пасажирських вагонів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з поїзної бригади начальника поїзда ОСОБА_5 (яка обслуговує поїзд №79/80 Дніпро-Київ), як таких, що мали під час рейсу поїзду №41/42 сполученням Дніпро-Трускавець обслуговувати вагони: ОСОБА_3 № 5 та № 8 (разом з провідниками ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_6 ); ОСОБА_4 №11 (у парі з провідником ОСОБА_7 ). Але ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не обслуговували дані вагони, та на час рейсу з 20.12.2022 по 22.12.2022 поїзду № 41/42 сполученням Дніпро-Трускавець в полі зору провідників не з`являлися, підтвердженням цього є підроблені підписи провідників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рейсовому журналі начальника поїзда ОСОБА_2 . Подібні дії не вперше спостерігаються за начальником поїзда ОСОБА_2 , так після перевірки ПК ЦОК, листом філії «Пасажирська компанія» від 23.05.2023 №ПК-5/163, повідомлялося, що в моєму маршрутному листі форми ФТУ-32 (що є табелем обліку робочого часу), начальником поїзда ОСОБА_2 , за рейс з 12.02.2023 по 14.02.2023 поїздом №41/42 сполученням Дніпро-Трускавець, було внесено недостовірну інформацію, що призвело до неправильного нарахування заробітної плати та неотримання позивачем 1602 грн. 65 коп. (які через два місяці йому перерахували). Пізніше позивачем виявлено у власному маршрутному листі форми ФТУ-32 за березень місяць, виправлення норми обслуговування з 3/2 на 2/2 ( що вважається підробкою), у рейсі поїзда №41/42 сполученням Дніпро-Трускавець з 04.03.2023 по 06.03.2023 ( слід зазначити, що при обслуговуванні даного поїзда нормою 2/2, загальна кількість відпрацьованих годин провідником складає 50,15 год., а при обслуговування нормою 3/2 складає 34,95 год.). Саме 34.95 год. зазначалося в маршрутному листі форми ФТУ-32, в той же час норма обслуговування була виправлена на 2/2, на фото виправлення виділено олівцем (підтвердження на СО-диску: Фото доказ 1 ). Начальник поїзда ОСОБА_2 , неодноразово своїми словами та діями підтверджувала, що порушує чинне трудове законодавство України ( підтвердження на СО-диску: Аудіо доказ 1 ). Впевненість у своїх діях їй додавало те, що інструктор поїзних бригад ОСОБА_8 , який є її кумом та ОСОБА_9 старший майстер резерву провідників (далі ЛНБ) ПК ВЧД-11, закривали на її протиправні дії очі з власної вигоди, а мали б не допустити цього. Протиправні дії ЛНБ Медведева С. В. підтверджуються (підтвердження на СБ- диску: Аудіо доказ 2 ).

Замість того, щоб усувати технічні несправності вагонів та вирішувати питання щодо неправомірних дій зі сторони начальника поїзда, керівництво резерву провідників ПК ВЧД-11 (зокрема: старший нарядчик резервучіровідників ОСОБА_10 та ЛНБ ОСОБА_9 , за проханням начальника поїзда ОСОБА_2 ) прийняли рішення створити для позивача нестерпні умови праці та мобінг, щоб вижити його з роботи. Так на протязі березня 2023 року, позивач обслуговував вагон №8/14228, який знаходився у критично несправному стані у складі поїзда №41/42 сполученням Дніпро- Трускавець, в квітні 2023 року старший нарядчик резерву провідників ОСОБА_10 вирішив закріпити позивача за поїзною бригадою, яка обслуговує причепні вагони що прямують до зони активних бойових дій: №233/80 Дніпро-Покровськ-Київ-Дніпро та № 233/86 Дніпро-Покровськ-Львів-Дніпро, з квітня 2023 до звільнення він обслуговував цей напрямок, (підтвердження нестерпних умов праці та мобінгу на CD-диску: Аудіо доказ 4. Аудіо доказ 5, Відео доказ 1, Відео доказ 2, Фото доказ 3, Аудіо доказ 3).

Дії керівників резерву провідників ПК ВЧД-11, він почав оскаржувати до керівництва Філії «Пасажирська компанія», через застосунок Укрзалізниця та на гарячу лінію «Якість та сервіс», крім того звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, яка в свою чергу перенаправила лист до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, але крім того що було винесено догану начальнику поїзда ОСОБА_2 та зняття боргу у розмірі 1602 грн. 65 коп, (одна тисяча шістсот дві гривні та шістдесят п`ять копійок), жодних інших заходів не вживалося. Неодноразово звертався до Філії «Пасажирська компанія» з проханням роз`яснити методику розрахунку робочих годин провідника пасажирських вагонів, на що отримував відповідь: «зверніться до інженера з нормування праці резерву провідників за Вашим місцем роботи».

Зі слів інженера з нормування праці резерву провідників ПК ВЧД-11 ОСОБА_11 , при розрахунку годин праці провідника пасажирського вагону (далі ППВ), час обслуговування вагонів у пункті формування та обороту, коли вагони знаходяться у парках відстою або на станціях без пасажирів, при обслуговуванні нормою 3/2 (три провідника на два вагони), увесь час ділиться між провідниками порівну, при цьому 1 провідник одночасно чергує на двох вагонах, а інші два провідника відпочивають. Наприклад: припустимо, що час простою поїзда в пункті обороту 6 годин, при обслуговуванні вагонів нормою 3/2, кожен провідник отримає по 2 години. Але слід зауважити, що не може працівник (провідник пасажирського вагону) бути матеріально відповідальною особою за вагон який не зафіксований у табелі обліку відпрацьованих годин (маршрутному листі форми ФТУ-32). Також слід зауважити, що при охороні об`єкту (вагону), особа що заступає на охорону, не має права залишати робоче місце до кінця зміни, у такому випадку перерва на приймання їжі враховується до робочого часу відповідно до ч. 4 ст. 66 КЗпП України. Таким чином розрахунок відпрацьованих годин деяких рейсів та охорони вагонів є неправильним.

Крім того, з незрозумілих причин, відпрацьовані понаднормові години оплачувалися позивачу за умовами сумісництва (що підтверджується відомостями по нарахуванню заробітної плати), а не по подвійному тарифу як це мало бути відповідно статті 106 КЗпП України. Жодних додаткових угод та наказів про прийняття мене на роботу за умовами сумісництва не було. Підтвердження тому: копія довідки з місця роботи №491 видана 28.04.2023, копія трудової книжки та відсутність наказу серед тих що були надані на відповідь по запиту на витребування інформації від 16.11.2023.

Обгрунтований детальний розрахунок невиплаченої заробітної плати представлено позивачем виходячи з самостійних розрахунків, оскільки АТ'«Українська залізниця», у особі ВП Дніпровське пасажирське вагонне депо, Філії «Пасажирська компанія», не надало копій документів (методики розрахунку заробітної плати), на офіційний запит адвоката Мокрецової Марини Вадимівни від 22.09.2023, що діє в його інтересах.

Таким чином було виявлено, що АТ «Українська залізниця», у особі ВП Дніпровське квсажирське вагонне депо, Філії «Пасажирська компанія» нанесла збитків йому у розмірі 53 948 гривень 60 копійок.

23.09.2023 року адвокат Мокрецова Марина Вадимівна (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 4134 від 28.01.2019р., видане на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області за №110 від 23.01.2019р.), що діє в інтересах позивача на підставі укладеного ДОГОВОРУ №18/23 про надання правничої допомоги мд 21 вересня 2023 року, направила до АТ «Українська залізниця», адвокатський запит вих. № 01 від 22.09.2023р. з проханням надати копії документів (роздрукований «екземпляр надісланого запиту додано до позовної заяви).

26.09.2023 року адвокатський запит вручено отримувачу (що підтверджується відривним корінцем Ф.119 Укрпошти про вручення поштового відправлення). 18.10.2023 було сформовано відповідь з порушенням 5-ти денного терміну (копія відповіді додається). Стаття 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вимагає від розпорядника інформації, якому направлено адвокатський запит, надати письмову відповідь не пізніше 5-ти днів з моменту його отримання, а у випадках збору великої кількості інформації для палання відповіді за адвокатським запитом, надати проміжну відповідь в 5-ти денний термін, а основну відповідь не пізніше 20-ти днів з моменту отримання запиту. Крім того, відповідач відніс вагому частину затребуваної інформації до інформації з обмеженим зтступом, без законних на те підстав. Усі надані адвокатські послуги, позивачем були оплачені, що підтверджується копією додаткової угоди №1 та актом виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги №18/23 від 21.09.2023р. та копією квитанції до прибуткового касового ордера №09/23 від 21.09.2023р.) на загальну суму 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

16.11.2023 року позивачем направлено запит на отримання інформації до ВП Дніпровське пасажирське вагонне депо (роздрукований екземпляр запиту додаю до позовної заяви). Але замість витребуваної інформації, розпорядник надав іншу інформацію. Так, замість копій маршрутних листів позивача форми ФТУ-32 (що є табелями обліку робочого часу), розпорядник надав витяг з системи АСУ ЕРПВ; у копіях з рейсових журналів начальника потягу ОСОБА_2 , закрив білим аркушем поля, де зазначаються інші провідники, що їхали на підміні з позивачем та іншими провідниками, зокрема інформація по АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , з огляду на частину п`яту статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» дана інформація не може бути обмеженою, оскільки має відомості щодо розпорядження бюджетними коштами та умов за якими ці кошти були надані; а замість копії з рейсового журналу начальника потягу ОСОБА_5 у поїзній бригаді якої працюють лровідники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , отримав відповідь, що з даним начальником поїзда у зазначені дати я не їздив (надили викопіювання лише за одну дату). Дії відповідача відносяться до ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні лгавоиорушення, оскільки відповідач навмисно приховує інформацію та необгрунтовано заносить її до інформації з обмеженим доступом.

10.10.2023 року трудові відносини між позивачем та ВП Дніпровське пасажирське вагонне лепо, були припинені на підставі НАКАЗУ (РОЗПОРЯДЖЕННЯ) №2262/0С від 10.10.2023. У заяві про звільнення позивач просив провести з ним усі розрахунки, що йому належать у лень звільнення, але ні в день звільнення ані на наступний день (що допускається згідно ст. 116 КЗпП), зазначена вище сума заборгованості не була виплачена (підтвердження цьому є ПОВІДОМЛЕННЯ про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, яке було видане разом з НАКАЗОМ про припинення трудового договору (контракту) 10.10.2023 року у день звільнення.

Від представника відповідача - Дригіної І.М. надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем ОСОБА_12 14.03.2024 року подано відповідь на відзив, згідно якої на думку відповідача позивачем не доведено жодним чином факту створення для нього нестерпних умов праці; скарги позивача щодо несправності вагонів не мають відношення до суті спору,за час роботи скарг від ОСОБА_1 з приводу закріплення його на обслуговування групи вагонів напрямку Дніпро-Покровськ-Київ не надходило; розрахунки робочого часу здійснювались у відповідності з нормативними документами Укрзалізниці, інформація про сумісництво вноситься до трудової книжки працівника за бажанням робітника чи роботодавця, такого бажання позивач не виявляв; жодних збитків позивачу відповідачем не завдано; відповідь на адвокатський запит в інтересах позивача надана відповідачем у відповідності до нормативно-правової бази товариства; обставини, на які посилається позивач не мають жодного підтвердження, тому факту завдання моральної шкоди не підтверджено.

Від позивача до суду надійшли заперечення на відзив, в яких просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Наполягав, що надані ним аудіозаписи розмов з посадовцями відповідача є належними доказами в обгрунтування завдання йому моральної шкоди, начальник поїзда ОСОБА_2 допускала внесення завідомо неправдивої інформації в рейсові журнали та маршрутні листи форми ФТУ - 32 (що є табелями обліку робочого часу), було підроблено підписи провідників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були відсутні на роботі під час рейсу поїзда № 41/42 сполученням Дніпро - Трускавець з 20.12.2022 по 22.12.2022 ; інструктор поїзних бригад ОСОБА_8 та старший майстр (начальник) резерву провідників ОСОБА_9 , нехтуючи посадовою інструкцією з корисливих чи безкорисливих мотивів закрили очі на протиправні дії начальника потягу ОСОБА_2 ; начальника потягу ОСОБА_2 було притягнено до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків стосовно рейсу за лютий 2023, але щодо інших порушень з її боку жодної інформації не зазначалося. Технічні несправності вагонів, їх ремонт та санітарний стан, мають безпосередньо вагоме значення у вирішенні даної проблеми, оскільки позивач неодноразово звертався до керівництва з проханням замінити вагон та вжити усіх відповідних заходів для проведення ремонту задля того, щоб він, як інші провідники міг працювати в однакових умовах. А це і послугувало такому неприйнятному до нього відношенню, мобінгу. Керівництво на прохання давало йому лише надію у вирішенні нагальних проблем, насправді ж нехтувало його звернення, що підтверджується на аудіо записах («Аудіо доказ 4» та «Аудіо доказ 5»). Однакова оплата праці провідників, але різні умови праціа і чому так, ніхто так і не зміг дати відповідь, тож для отримання виплати за нерівні умови праці (зокрема ручне опалення вагону на протязі тривалих рейсів через технічну несправність вагону), йому вкотре довелося звернутися до керівництва АТ «Укрзалізниця». З ним мала бути укладена додаткова угода на сумісництво та відповідну оплату праці. Стверджує, що саме через його позицію його було переведено на обслуговуваня рейсу до зони бойових дій, а також вагону з застарілим обладнанням, примушуючи працювати в умовах, що не відповідають вимогам, затвердженим Державними санітарними нормами «Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень» . Враховуючи частково виплаені йому кошти, оцінює розмір боргу у 52720 грн. 74 коп. Наполягає, що відповідь його адвокату на запит надана відповідачем з порушенням законодавства. З його точки зору, моральна компенсація у розмірі 527 207,40 гри є цілковито прийнятною для Відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив, що на його думку розрахунки оплати праці провідників та йому, зокрема, здійснюються відповідачем неправильно, оскільки він неодноразово звертав увагу керівництва відповідача на порушення, на неналежний стан вагонів, йому створили нестерпні умови праці та перевели обслуговувати вагон, який перебував у неналежному стані, температура повітря у літній сезон досягала +38С , що є неналежими умовами праці, також його перевели обслуговувати поїзд до зони бойових дій; неодноразово посадові особи допускали висловлювання, котрі носять ознаки мобінгу, казали Ми з тобою прощаємося, тощо, його не допускали на рейс поїзду, яким керувала ОСОБА_2 з власної ініціативи здійснював аудіозапис розмов та висловлювань на його адресу.

Просить задовольнити його позов, а також винести окрему ухвалу на адресу відповідача.

Від представника відповадача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_13 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві, вважає, що позивачем не доведено обставини обгрунтування позову, просить відмовити у його задоволенні.

Допитані у судовому засіданні за клопотанням позивача свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 пояснювали, що є працівниками Укрзалізниці, обставини обслуговування вагону за напрямком Дніпро-Трускавець у грудні 2022 року достовірно не пам`ятають через значний час, що мину з цієї події.

Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що перебувала у рейсі 20.12.2022 як провідник цього поїзду, інструктаж їй проводили, зараз вона обслуговує перевізик до зони військових дій; вона у тому рейсі обслуговувала один вагон, а по рейсовому журналу мала бути на трьох вагонах, ще мали бути №5 та №8 це плацкарт і купе, але вони з напарницею вирішили обслуговувати удвох тільки № 5, оскільки це плацкарт і це важче, а ОСОБА_12 був один на вагон № 8 це купе. Вагон, який вона обслуговувала, дуже важко супроводжувати одній, там нестерпні умови, раніш вона супроводжувала вагони категорії СВ.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пояснили, що ніхто позивача не принижував, жодної мети якось його покарати за будь-що шляхом переведення на інші напрямки або старі вагони не було, це викликано об`ктивними обставинами та виробничою необхідністю; свідок ОСОБА_20 пояснив, що ніколи не принижував ОСОБА_12 , будь-якої еприязні не висловлював до нього, пояснював, що його обов`язок як провідника обслуговувати ті вагони та рейси, на котрі його приначили.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що працює нормувальником на Укрзалізниці, нарахування оплати праці з розрахунку 3/2 означає роботу трьох провідників на двох вагонах; нарахування заробітної плати відбувалось у відповідності з нормативами, затвердженими правлінням Укрзалізниці.

Суд, взявши до уваги позицію позивача, представника відповідача, заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до наказу № 118/0С від 10.01.2019 року на підставі контракту № 541/К, 15.01.2019 року позивача було прийнято на посаду провідника пасажирського вагону до ВП Дніпровське пасажирське вагонне депо філії Пасажирська компанія АТ Українська залізниця. Під час роботи йому надавались учбові відпустки (арк.с.138-140, 142-144 т.1), наказом від 10.10.2023 його звільнено за власним бажанням (арк.с.146 т.1).

Доводи позивача щодо внесення начальником поїзду №41/42 сполученням Дніпро - Трускавець до рейсового журналу та у подальшому до маршрутних листів форми ФТУ-32 завідомо неправдивої інформації не підтверджено шляхом надання суду допустимих доказів, оскільки не заявлялось клопотань про проведення відповідних експертних досліджень.

Службове підроблення - це складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Офіційним згідно зі статтею 366 Кримінального кодексу України є лише такий документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформація, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які породили чи здатні породити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа ( позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 742/318/18).

Відповідачем визнано ту обставину, що на оперативній нараді 02.05.2023 року, відповідно до протоколу №Р-78, начальник поїзду ОСОБА_2 надала свої пояснення в яких вказувала, що допустилася технічної помилки, а саме, у рейсі з 10.02.23 по 12.02.23 провідники пасажирського поїзду обслуговували вагон № 8/14228 по нормі 2/2, а в рейсі по оберту з 12.02.23 по 14.02.23 до поїзду були додані провідники у кількості п`яти осіб. Враховуючи зміни у кількісному складі поїзної бригади начальником поїзду здійснено зміну розстановки у рейсовому журналі, але не зафіксовано ці зміни у маршрутному листі. Вказана ситуація сталася через неуважність начальника поїзда. З цього приводу на вказаній оперативній нараді начальнику поїзда пасажирського ОСОБА_2 оголошена догана за неналежне виконання посадових обов`язків начальника поїзда.

З огляду на це не доведено твердження позивача про недотримання посадових обов`язків з боку інструктора поїзних бригад ОСОБА_8 та ОСОБА_9 старшого майстра резерву провідників, які нібито з власної вигоди не реагували на протиправні дії начальника поїзда пасажирського ОСОБА_2 . Таким чином позивач не довів фактів та обставин, на які він посилається як на підтвердження факту створення для нього нестерпних умов праці.

Статтею 22 КЗпП України встановлено: «Мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність».

Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації; безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу. Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).

Враховуючи зазначене, з огляду на те, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який міг би підтвердити застосування до нього мобінгу, а надані позивачем суду аудіозаписи не мають належної ідентифікації осіб, розмови яких записані, також достовірно невідомі обставини цих розмов та їх тематика, вирвані фрази з контексту розмов, суд не має підстав для визнання цих доказів допустимими та належними.

Таким чином позивач не надав доказів на підтвердження його доводів, що відносно нього були вчинені дії, які мають прояви мобінгу, а саме: недопущення до роботи, перенесення робочого місця в непристосоване для цього виду роботи місце, вимагання з боку керівництва виробничого підрозділу виконувати трудові обов`язки, які не передбачені посадовою інструкцією, що створює напружену, ворожу, образливу атмосферу та змушує недооцінювати свою професійну придатність, перешкоджання виконувати свої трудові обов`язки.

Привертання уваги керівництва Укрзалізниці позивачем щодо технічної несправності вагонів, зокрема, їх ремонт та заміна резинок у вбиральнях поїздів, не має безпосереднього відношення до предмету спору, оскільки скарги позивача розглядались адміністрацією відповідача і йому надавались відповіді (арк.с.164-165, 166-167, 171-172 т.1.). Оскільки позивач неодноразово скаржився на дії начальника поїзда ОСОБА_2 та самостійно звернувся до інженера резерву провідників з проханням відкріпити його від поїзної бригади, де начальником була ОСОБА_2 , та при можливості в подальшому залучати на обслуговування причепного вагону, з урахуванням результатів розгляду скарги позивача на дії начальника поїзда, було прийнято рішення прикріпити його на обслуговування причепних вагонів. На час звернення Позивача відносно прикріплення його до поїзної бригади, яка обслуговує причепні вагони, на виробничому підрозділі «Дніпровське пасажирське вагонне депо» малась причепна група вагонів сполученням Дніпро-Покровськ - Київ та Дніпро-Покровськ-Львів. Вказані причепні групи вагонів і були запропоновані Позивачу, а враховуючи згоду останнього, Позивач був закріплений на обслуговуванні групи вагонів №233/80 сполученням Дніпро-Покровськ-Київ. За час роботи скарг від ОСОБА_1 на закріплення по даному напрямку не надходило.

Статтею 61 КЗпП України, пункту 4.1.8. Колективного договору підприємства та пункту 12 Правил внутрішнього трудового розпорядку, для поїзних бригад встановлено підсумований облік робочого часу з обліковим періодом квартал. Згідно Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства «Українська залізниця», годинна ставка для оплати надурочної роботи обчислюється шляхом ділення окладу, встановленого працівникові на момент нарахування зазначеної оплати (у кінці облікового періоду), на середньомісячне число годин за обліковий період, яке має розраховуватись з урахуванням норми тривалості робочого часу за обліковий період (статті 50-53, 67 і 73 КЗпП України). Порядок розрахунку робочого часу провідника у рейсі регламентується наказом Укрзалізниці від 21.05.2010 № 369-Ц.

За вказаними розрахунковими і початковими даними (категорія і номер поїзда, початковий і кінцевий пункти прямування, час перебування поїзда на шляху прямування в одному напрямку, типи вагонів у складі поїзда) розробляють раціональні графіки обслуговування провідниками пасажирських вагонів з установленням обґрунтованих режимів чергування праці і відпочинку для кожного конкретного пасажирського поїзда. Розрахунки робочого часу за всі рейси проведені у відповідності до цього наказу. Оплата праці провідників проводиться згідно з маршрутними листами форми ФТУ №32 за фактично виконану роботу. Облік робочого часу провідників здійснюється у комплексі програм АСУ ЕРПВ «Контроль та планування роботи поїзних бригад» у відповідності даних, занесених до маршрутного листа. Частина четверта ст. 66 КЗпП зобов`язує власника надавати працівникові можливість вживання їжі протягом робочого часу на тих роботах, де за умовами виробництва установити перерву неможливо. Перелік таких робіт, порядок і місце приймання їжі визначається власником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. В силу ст.7 Закону «Про колективні договори і угоди» це питання може бути вирішене і в колективному договорі. Провідники пасажирських вагонів до цієї категорії працівників не відносяться, так як вони працюють згідно графіка роботи та відпочинку у рейсі. Як зазначено представником відповідача, у зв`язку з недоутриманням контингенту провідників пасажирських вагонів та для забезпечення безперебійної роботи підприємства, працівники поїзних бригад, за особистою письмовою згодою, залучалися до роботи за сумісництвом.

Абзацом сьомим пункту 2.14 розділу 2 Інструкції з ведення трудових книжок зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №110 від 17 серпня 1993 року (зі змінами та доповненнями) встановлюється, що робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку в трудовій зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника, власником або уповноваженим ним органом.

Тобто інформація про сумісництво не є обов`язковою інформацією, яка повинна вноситися до трудової книжки, а є такою, що записується за бажанням робітника або роботодавця. Позивач зазначає, що з незрозумілих йому причин відпрацьовані понаднормові години оплачувалися йому за умовами сумісництва, але не вказує, що відповідно до власноруч написаної заяви від 26.07.2022 року про переведення на роботу за сумісництвом на посаді провідник пасажирського вагону з оплатою не більш ніж 50% місячної норми, його з 27.07.2022 року прийнято на роботу за сумісництвом до підрозділу резерву провідників на посаду провідник пасажирського вагону. Відповідно у вказаній вище заяві, бажання стосовно внесення таких відомостей до трудової книжки позивач не виявив.

За приписами статті 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України передбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 ЦК України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Отже, враховуючи, те, що відповідач проводив розрахунки з позивачем відповідно до внутрішніх правил та наказів, які не суперечать діючому трудовому законодавству, враховуючи написану особисто позивачем заяву про переведення його на роботу за сумісництвом, останнім на думку суду не доведено понесених ним збитків та порушення відповідачем його цивільних прав, відповідно позивачем належним чином не доведено завдання йому збитків.

02.10.2023 року відповідачем на адресу адвоката Мокрецової Марини було надано відповідь, в якій зазначалось, що у зв`язку із потребою у пошуку інформації серед значної кількості даних виникає необхідність подовжити строк розгляду адвокатського запиту, а 18.10.2023 року направлена відповідь, в якій зазначалось, що частина витребуваної адвокатом інформації вже була надана їй раніше, а інші витребувані адвокатом документи не можуть бути надані на підставі того, що вказані документи містять в собі інформацію з обмеженим доступом на підставі статті 21 ЗУ «Про інформацію», частини першої статті 36 ГК України, а також відповідно до Положення про комерційну таємницю та іншу конфіденційну інформацію АТ «Укрзалізниця». Тож ствердження Позивача про те, що Відповідач відніс вагому частину затребуваної інформації до інформації з обмеженим доступом без законних на те підстав, є такими, що не відповідають дійсності.

16.11.2023 року на адресу ВП Дніпровське пасажирське вагонне депо надійшов запит на отримання інформації від позивача, в якому він витребовував надати йому інформацію та документи, а саме: 1. Належним чином завірені копії маршрутних листів форми ФТУ - 32 провідника пасажирських вагонів ОСОБА_1 у період з січня 2019 року по вересень 2023 року; 2. Належним чином завірені копії наказів проведених по провіднику пасажирських вагонів ОСОБА_1 у період з січня 2019 року по жовтень 2023 року; 3. Належним чином завірені копії відомостей по нарахуванню заробітної плати провідника пасажирських вагонів ОСОБА_1 у період з січня 2019 року по жовтень 2023 року; 4. Належним чином завірена копія витягів з рейсових журналів начальника потягу ОСОБА_2 , а саме сторінки де зазначаються підписи провідників пасажирських вагонів, ПЕМа, інструктора поїзних бригад, за поїздки: 08.12.2022, 10.12.2022,20.12.2022,22.12.2022, 22.12.2022, 30.12.2022, 01.01.2023, 04.03.2023; 5. Належним чином завірена копія витягів з рейсових журналів начальника потягу ОСОБА_5 , а саме сторінки де зазначається підписи провідників пасажирських вагонів, ПЕМа, інструктора поїзних бригад, за поїздки у такі дні: 24.03.2023; 03.06.2023; 13.06.2023.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» передбачається, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація, доступ до якої має лише обмежене коло осіб і оприлюднення якої заборонено розпорядником інформації відповідно до Закону. Згідно з Положенням про комерційну таємницю та іншу конфіденційну інформацію АТ «Українська залізниця», затвердженого протоколом засідання правління від 15.08.2019 № Ц-46/78 Ком.т., до Переліку відомостей, що становлять комерційну таємницю та іншу конфіденційну інформацію АТ «Укрзалізниця», відноситься конфіденційна інформація, зокрема, відомості про нарахування та виплату заробітної плати, суму нарахованих та/або отриманих доходів, протоколи засідань комісій з питань надання матеріальної допомоги на медичні та інші цілі, відповідні документи та матеріали до них, накази з питань надання матеріальної допомоги на медичні та інші цілі.

Запитувані відомості з рейсових журналів стосовно інших осіб містять кількість відпрацьованих годин та можуть слугувати первинними даними для нарахування заробітної плати, а вони не підлягають розголошенню.

Твердження позивача, що витребувана ним інформація не може бути конфіденційною на підставі частини п`ятої статті 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», оскільки має відомості щодо розпорядження бюджетними коштами та умови за яких ці кошти були надані, оскаржуються тим, що, відповідно до пункту 15 Статуту АТ «Укрзалізниця» (далі Статут) встановлено, що Товариство є юридичною особою приватного права, має право від свого імені вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, набувати майнові та немайнові права, нести обов`язки, виступати позивачем і відповідачем у суді, крім випадків, передбачених законодавством та цим Статутом. Пунктом 31 Статуту встановлено: «Майно товариства складається з основних засобів, обігових коштів, майнових прав, зокрема права господарського відання майном, переданим товариству на праві господарського відання або іншому речовому праві, та права постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту, акцій (часток) у статутному (складеному) капіталі господарських товариств, цінних паперів, а також інших активів, відображених у самостійному балансі товариства».

Відповідач не є товариством, яке фінансується виключно із бюджетних коштів, а заробітна плата, відомості про виплату якої іншим особам, окрім самого позивача, вимагає надати останній, не є інформацією з відкритим доступом.

Запитувана позивачем інформація містила персональні дані, на розголошення яких у відповідача немає згоди від визначених у запиті осіб, тому не вбачає неправомірних дій з боку відповідача, коли ним не було надано вказану вище інформацію. Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності, справедливості та добросовісності. Таким чином для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди. Законодавство покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонернрого Товариства «Українська залізниця» про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченого боргу, матеріальної компенсації.

Виходячи з викладеного, у суду відсутні підстави для постановлення окремої ухвали, оскільки при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи не встановлені.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 16, 22, 23 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 259, 263 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонернрого Товариства «Українська залізниця» про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченого боргу, матеріальної компенсації, - відмовити.

Речові докази надані представником відповідача рейсові журнали № НОМЕР_1 , 5, 17, а також маршрутні листи з січня 2022 року по вересень 2023 року повернути до Дніпропетровського пасажирського вагонного ДЕАПО АТ Українська залізниця (м. Дніпро пр.Нігояна, 42б).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Погребняк Т.Ю.