Єдиний унікальний номер: 378/388/25
Провадження № 2-о/378/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною заявою звернулася ОСОБА_1 , з посиланням на те, що вона разом зі своєю родиною на підставі ордеру на жиле приміщення №39 від 26 грудня 1988 року виданого Ставищенським райагробудом на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 заселилися до квартири АДРЕСА_1 . Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер наймач даної квартири ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка, вона проживає та зареєстрована за вказаною адресою. ОСОБА_1 через представника звернулась до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області з заявою визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. За результатами її розгляду прийнято рішення про відмову в її задоволенні, рішення мотивоване, зокрема, невідповідністю поштової адреси жилого приміщення, а саме, в ордері на жиле приміщення за № 39 від 26.12.1988р., що виданий ОСОБА_4 на сім`ю з чотирьох осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Відмітки, виправлення та уточнення щодо назви вулиці в ордері відсутні. Разом з тим, саме на підставі вказаного ордеру родина ОСОБА_5 зайняла квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник просить суд встановити юридичний факт, що жиле приміщення жилою площею 14,03 м2, загальна площа - 29,44 м2, яке складається з кімнати, кухні, ванної, кладової, коридора, надане ОСОБА_4 з сім`єю з чотирьох чоловік на підставі ордеру на жиле приміщення №39 від 26 грудня 1988 року знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявник та його представник в судовому засідання не прибули, останній подав заяву про розгляд справи без їх участі, вказану заяву просить задовольнити.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник заінтересованої особи Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши справу, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 26 грудня 1988 року було видано ордер на жиле приміщення №39 на сім`ю з чотирьох чоловік на право зайняття жилого приміщення площею 14,03 м2, загальною площею 29,44 м2, яке складається з кімнати, кухні, ванної, кладової та коридору у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_3 - син (а. с. 14, 16, 17, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після його смерті ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 15, 22, 50, 51).

04.10.2023 року ОСОБА_1 через представника звернулась до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області з заявою визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, а саме, квартири АДРЕСА_1 , на що прийнято рішення про відмову в її задоволенні. Рішення мотивоване, зокрема, невідповідністю поштової адреси жилого приміщення, а саме, в ордері на жиле приміщення за № 39 від 26.12.1988р., що виданий ОСОБА_4 на сім`ю з чотирьох чоловік, адреса квартири зазначена: АДРЕСА_2 . Відмітки, виправлення та уточнення щодо назви вулиці, номеру будинку в ордері відсутні (а.с. 19-20, 21).

Відповідно до архівного витягу Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської РДА від 30.09.2021 №12-01-45/266Ст з рішення виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів № 206 від 27.12.1988р. «Про затвердження актів державної приймальної комісії по введенню об`єктів в експлуатацію" затверджено акт державної приймальної комісії від 31.Х.1988 року по введенню в експлуатацію завершеного будівництвом 60-ти квартирного житлового будинку в АДРЕСА_4 (а.с. 25).

Згідно архівної довідки Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської РДА від 30.09.2021 №12-01-45/267Ст, та рішення № 1061 від 19 березня 2015 р 56 позачергової сесії шостого скликання Ставищенської селищної ради «Про перейменування вулиці Радянської», вул. Радянська перейменована на вул. Цимбала Сергія (а.с. 26).

Факт проживання заявника у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується документами наданими Ставищенським житлово-комунальним підприємством, Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» (а.с. 29, 30, 31-34, 37, 40, 41-44).

Із листа Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 17.11.2023 № 03-06/1510 вбачається, що відповідно до рішення 15 сесії 23 скликання від 27.02.2001 р. № 5 Ставищенської селищної ради вул. Нова перейменована на вул. імені Петра Шила. Станом на 17.11.2023 за адресою: вул. Петра Шила (Нова) знаходиться приватний житловий будинок, який належить ОСОБА_6 . Багатоквартирний будинок за вказаною адресою в смт Ставище відсутній. Інформація про власника квартири АДРЕСА_1 в Ставищенській селищній раді відсутня, наявна інформація про зареєстрованих осіб (а.с. 47).

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та довідки Ставищенської селищної ради. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 08.04.1989 року (а.с. 50, 51).

Відповідно до листа Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської РДА від 29.10.2024 № 12.1-04-04/344 вбачається, що немає можливості надати копію постанови РТК від 06/ІХ-88 року, на підставі якої видано ордер на жиле приміщення № 39 від 26.12.1988 року (а.с. 54).

Згідно листа КП КОП «Київське обласне БТІ» право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано. Технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна даної квартири не проводилась (а.с. 57).

Постановою Ставищенської державної нотаріальної контори від 30.01.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 58).

Відповідно до листа Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської РДА від 24.03.2025 №12.1-04-04/40 вбачається, що документи, в тому числі, первинні щодо будівництва квартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 або АДРЕСА_6 , на державне зберігання не передавалися (а.с. 62).

Згідно до листа Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської РДА від 24.03.2025 №12.1-04-03/59 вбачається, що кінцева назва Ставищенського райагробуду в результаті перереєстрації колективне підприємство «Агробуд» (а.с. 65).

Відповідно до витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є записи про внесення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов`язано з її банкрутсвом (а.с. 74-78).

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 позбавлена можливості звернутися до організації або її правонаступника, яка видавала ордер про виправлення в ньому адреси, що відповідала зайнятій квартирі та змушена звертатися до суду.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Дана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів.

За ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статті 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 328, 345 ЦК України, ст. ст. 9, 58 ЖК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 81, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що жиле приміщення, надане ОСОБА_4 з сім`єю з чотирьох чоловік на підставі ордеру на жиле приміщення №39 від 26 грудня 1988 року знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко