Справа № 536/48/25
Провадження № 2/536/418/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2025 року, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилаються, що 16.09.2019 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом прийняття пропозиції відповідачем на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 200 000 грн та процентною ставкою 39,99 % річних. 20.12.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" укладено договір факторингу №4, у відповідності до умов якого "АТ "АЛЬФА-БАНК" передав (відступив) ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" прийняв належні АТ "АЛЬФА-БАНК" права вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 16.09.2019.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 20.12.2021 утворилась заборгованість у розмірі 30 558 грн 04 коп, що і просили з нього стягнути, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 200 грн.

Ухвалою судді від 13 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав.

Ухвалою суду від 04.04.2025 зобов`язано позивача надати детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16.09.2019, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , яку позивачем не виконано.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд в свою чергу оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Установлено, що в матеріалах справи наявна Оферта на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631250120 від 13.09.2019 між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем ОСОБА_1 та паспорт споживчого кредиту від 13.09.2019, тоді як позивач у позові вказує про укладення кредитного договору між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем ОСОБА_1 16.09.2019.

Також суд звертає увагу, що позивачем до позовної заяви долучений розрахунок заборгованості по кредитному договору від 16.09.2019, укладеному з позичальником ОСОБА_1 , відповідно до якого станом на 20.11.2021 заборгованість становить 41 098 грн 04 коп, що відрізняється від суми, заявленої у прохальній частині позову 30 558 грн 04 коп.

Крім цього, з наданої виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 16.09.2019 по 20.12.2021 слідує, що станом на 20.12.2021 сума заборгованості становить 34 684 грн 81 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1046, 1048, 1049 ЦК України ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Позивачем, на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за вказаним договором в сумі 30 558 грн 04 коп документів, які підтверджують такий її розмір не долучено та на пропозицію суду детальний розрахунок заборгованості не надано.

Інших первинних бухгалтерських документів, які б давали суду підстави встановити отримання кредиту, нарахування процентів та інших сум, суду не надано.

Наданий до позову розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, яким може підтверджуватись видача кредиту, його розмір та проведені нарахування та не відомо на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено.

Таким чином, суд позбавлений можливості в повній мірі встановити обсяг прав та обов`язків сторін, що є необхідним для правильного вирішення цієї справи.

Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять та позивач не вказує обставин, які унеможливили йому подати інші докази на підтвердження заявлених вимог.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на викладене, в задоволенні позову суд відмовляє.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд відмовляє позивачу і в стягнені з відповідача понесених ним судових витрат.

Керуючись статями 13, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його отримання до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко