Справа № 527/978/25
провадження 2/527/561/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/978/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Глобинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,-

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

В обґрунтування позову зазначив, що починаючи з 26 грудня 2024 року він тяжко хворіє, має діагноз гостре порушення мозкового кровообігу, за ішемічним типом з лівобічною плегією в верхній кінцівці, дизартрію та гіпертонічну хворобу 3 ступеня. Пересувається на інвалідному візку. З грудня 2024 року по теперішній час перебуває на лікуванні у Паліативному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради. Самостійно здійснювати догляд за собою не має змоги після перенесеного інсульту. У зв`язку з його станом здоров`я, йому потрібен постійний догляд та направлення до спеціалізованого закладу, який надає людям похилого віку професійний догляд. Він не має достатніх коштів для оплати таких послуг. Отримує пенсійні виплати у розмірі 3340,77 грн на місяць. Інших джерел доходів не має. Має працездатного повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює та отримує стабільний щомісячний дохід. Разом з тим, його становище є вкрай нужденним. Йому потрібне систематичне лікування та догляд, який він самостійно не має змоги забезпечити. Син не здійснює догляд за ним, коштів на лікування та направлення до спеціалізованого закладу, який надає людям похилого віку професійний догляд не надає. На даний момент син проживає у місті Кременчук, працює та отримує заробітну плату, є працездатною особою і на утриманні непрацездатних членів сім`ї та неповнолітніх дітей не має. Аліменти відповідач нікому не сплачує, а тому має можливість надавати йому матеріальну допомогу, але відмовляється це робити. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримавши від сина ніякої підтримки на прохання про надання допомоги, він вимушений звернутися з цією позовною заявою до суду.

Посилаючись на те, що через низьку пенсію та стан здоров`я позивач неспроможний забезпечити своє життя, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі частки з усіх видів доходу, щомісячно.

Позивач в судове засідання не з`явився, в клопотанні адресованому суду просив проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, в клопотанні адресованому суду просила проводити розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач є батьком відповідача у справі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. на звороті 4).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4379 від 29.01.2025, ОСОБА_1 має діагноз стійкі наслідки ГПМК (06.06.2024) за ішемічним типом з лівобічною плегією в верхній кінцівці, помірним парезом в лівій нижній кінцівці, дизартрія та гіпертонічну хворобу 3 ступеня (а.с.12).

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Особа потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, така норма закріплена в ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: мати або батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування.

Згідно з чинним законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (постанови від 10.10.2018 у справі № 301/160/17, від 16.04.2018 р у справі № 759/1315/17).

01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність у розмірі 2361 грн.

Згідно з наявної у матеріалах справи довідки про доходи №052829 від 10 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Глобинському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком розмір якої за період з серпня 2024 року по січень 2025 року становив 20044,62 грн, розмір пенсії за місяць 3340,77 грн (а.с.6).

Згідно Закону України Про прожитковий мінімум, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі - 2361,00 грн.

Із наданої позивачем довідки про доходи, вбачається, що розмір його пенсії є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, як встановлено судом, державою забезпечено необхідним утриманням ОСОБА_1 на рівні, вищому від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Суд зауважує, що позивачем разом із позовною заявою не було надано жодних доказів, які б свідчили про те, що розмір отримуваної ним пенсії є значно нижчим за розмір його щомісячних витрат.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано суду доказів стосовно щомісячного розміру понесених ним витрат на лікування, а також про те, що позивач має скрутне матеріальне становище, враховуючи те, що державою забезпечено його необхідним утриманням, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 3-15, 76, 82, 258, 259, 263, 265, 268,273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Глобинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 );

відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп не відомий);

третя особа: Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місцезнаходження за адресою: 39000, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Глобине, вул. Центральна, буд. 212, ).

Суддя Т. В. Левицька