ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1005/25 Справа № 706/1003/24
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід суддів

21 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І. у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

21 квітня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Автоматизованою системою документообігу Черкаського апеляційного суду для розгляду вказаної заяви визначено колегію суддів: Василенко Л. І. (суддя-доповідач), Карпенко О. В., Новіков О. М.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме сплати 5315,40 грн судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

19 травня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду, через систему «Електронний суд», надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І.

У заяві про відвід зазначає, що суддя Василенко Л. І., у відповідності з п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, не може брати участь у розгляді справи.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що обґрунтування відхилення його клопотання про звільнення від сплати судового збору є незаконним, а обґрунтування взагалі надумане у зв`язку із упередженістю судді проти нього як скаржника.

Вважає, що відмова в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору позивача, який сплатив судовий збір за подання позовної заяви 3543,6 грн який має пенсію 2750 грн, якому 73 роки, з врахуванням недобросовісності боржника є безпідставною, прямо перешкоджає доступу до правосуддя та захисту порушених прав.

Наголошує, що його заява про звільнення від сплати судового збору має бути переглянута та задоволена, оскільки допущено викривлення законодавства в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Перевіривши доводи заяви про відвід судді, дослідивши матеріали справи з цього приводу, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не є підставами для відводу судді Василенко Л. І. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року, з огляду на таке.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, зокрема п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

ОСОБА_1 не навів обґрунтованих обставин, які б свідчили про упередженість судді Василенко Л. І. при розгляді справи № 706/1003/24, а його припущення не можуть бути підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у її неупередженості й не підтверджені жодними належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом (ч. 4 ст. 15 Закону № 1402-VIII).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

У постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 9901/110/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що якщо суддя визначений для розгляду конкретної справи у встановленому законом порядку, він зобов`язаний брати участь в розгляді такої справи і тільки у випадках, передбачених законом, він може бути відведений (самовідведений) від розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що процесуальні дії судді, висловлена суддею правова позиція в судовому рішенні не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку суддя позбавляється можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Факт прийняття суддею рішення у справі того ж позивача зі схожим правовим обґрунтуванням не може сам по собі виправдати побоювання щодо упередженості такого судді, а ухвалення судового рішення саме по собі не може бути свідченням особистої зацікавленості судді у результаті розгляду інших аналогічних справ.

Таким чином, сама по собі незгода ОСОБА_1 із ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року про відмову у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишення апеляційної скарги без руху не може бути підставою для відводу судді Василенко Л. І. у даній справі.

Отже, ОСОБА_1 не навів обґрунтованих підстав для відводу судді Василенко Л. І., перелічених в законі, і не навів мотивів, які дають підстави для сумніву у її безсторонності, а тому відсутні підстави для задоволення поданої заяви про відвід.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним питання про відвід, заявлений судді Василенко Л. І. передати на розгляд судді у порядку, визначеному ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І. - визнати необґрунтованою.

Передати вирішення питання про відвід судді Василенко Л. І., судді який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л. І. Василенко

О. В. Карпенко

О. М. Новіков