Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3319/24 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 101 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Григорусь Н.Й.

суддів Коломієць О.С., Талько О.Б.

секретаря судового засідання Болейко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Житомирі цивільну справу №285/3319/24 за заявою представника заявника ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа - Звягельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Оразової Алли Миколаївни

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Помогаєва А.В.,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року адвокат Оразова А.М., в інтересах ОСОБА_2 звернулася із заявою до суду, в якій просила встановити факт неправильності в актовому записі про народження ОСОБА_2 , а саме в частині запису дати народження.

На обґрунтування заяви зазначила, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новоград-Волинський (назву змінено на Звягель) Житомирської області, про що 03 квітня 1960 видане свідоцтво про народження. В тому ж році родина ОСОБА_2 виїхала до Ізраїлю.

У 2024 році після звернення до Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з метою отримання свідоцтва про народження нового зразка, виявилося, що в актовому записі про народження №149 від 01 квітня 1960 року дата народження заявника зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Представник заявника звернулась до Звягельського відділу ДРАЦС з заявою про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 , на що їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю підстав для внесення таких змін.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Оразова А.М. подала апеляційну скаргу, просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі, посилаючись на їх незаконність, необґрунтованість, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга, мотивована тим, що копії: свідоцтва про народження, паспорта громадянина Ізраїлю, свідоцтва про реєстрацію шлюбу, посвідчення водія ОСОБА_2 містять дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є вірною. В актовому записі про народження заявника датою народження є « ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі: медична довідка лікаря від 27.0 .1960 року», дата якої є некоректною, що могло призвести до зазначеної помилки.

Зазначає, що інформація щодо пологів матері заявника не зберіглася, оскільки термін зберігання форми первинної облікової документації №096/о «Історія вагітності та пологів» становить 25 років, форми первинної облікової документації №002/0 «Журнал обліку приймання вагітних та породіль» - 50 років.

Вважає, що суд першої інстанції зробив невірний висновок щодо неможливості внесення змін до актового запису, не звернувши увагу на те, що єдиною причиною відмови у Висновку відділу ДРАЦС у внесенні змін до актового запису про народження заявника було його громадянство Держави Ізраїль та факт відсутності його в Україні.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Адвокат Оразова А.М. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з викладених підстав.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступе.

Судом встановлено, що згідно запису акта про народження №149 від 01 квітня 1960 року, складеного Міськбюро ДРАЦ Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, дата народження ОСОБА_2 зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 86).

Актовий запис зберігається у Звягельському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно свідоцтва про народження від 03 квітня 1960, виданого Міськбюро ДРАЦ м. Новоград-Волинський Житомирської області, оформленого на бланку серії НОМЕР_1 , дата народження ОСОБА_2 зазначена російською мовою як « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». При цьому міститься посилання на актовий запис про народження №149 від 03 квітня 1960 року (а.с. 7).

Така інформація не відповідає змісту дослідженого в судовому засіданні актового запису про народження №149, який датовано 01 квітня 1960 року.

10.04.2024 видано свідоцтво про народження ОСОБА_2 нового зразка, оформлене на бланку серії НОМЕР_2 , яке містить інформацію, що відповідає наявному актовому запису про народження, а саме: дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », актовий запис №149 від 01 квітня 1960 року (а.с. 8).

В частині першій статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У частинах третій, четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом норми закріплені в статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку (частина третя статті 9 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

За правилом частини першої статті 12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Згідно з ст. 22 Закону заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.1. Правил внесення змін, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 1.7 розділу І Правил внесення змін такі зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису.

У пункті 2.13 Правил передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Вказаного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 24 липня 2024 року у справі № 759/22492/23 (провадження № 61-2467св24).

Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Як убачається із заяви заявник не оспорює правомірність відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису про народження.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року в справі № 466/1150/18.

Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про народження від 03 квітня 1960 року, виданого Міськбюро ДРАЦ м. Новоград-Волинський Житомирської області, оформленого на бланку серії НОМЕР_1 , дата народження ОСОБА_2 зазначена російською мовою як « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». При цьому міститься посилання на актовий запис про народження №149 від 03 квітня 1960 року.

Також, видане повторне свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 10 січня 2024, яке містить інформацію, що відповідає наявному актовому запису про народження, а саме: дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_2 », актовий запис №149 від 01 квітня 1960 року.

Крім того, відповідно до запису акта про народження №149 від 01 квітня 1960 року, складеного Міськбюро ДРАЦ Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, дата народження ОСОБА_2 зазначена як « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Зазначене свідчить про те, що актовий запис про народження є первинним документом, на підставі якого видається свідоцтво про народження, інформація, внесена до такого свідоцтва та усіх документів, виданих на його підставі, має відповідати інформації, яка зазначена в актовому записі.

Окрім того, суду першої та апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів факту народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неправильності акта про народження №149 від 01.04.1960, складеного Міськбюро ДРАЦ Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про народження ОСОБА_2 .

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану, оскільки зазначена у свідоцтві про народження, паспорті громадянина Ізраїля та інших особистих документах, виданих на ім`я ОСОБА_2 , з датою народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » спростовує інформацію, яка міститься в актовому записі про народження №149 від 01 квітня 1960 року. Формально похідні документи не можуть суперечити первинному документу. А у випадку наявної розбіжності інформації похідний документ не може бути джерелом доказів для спростування первинного документа.

Доводи апеляційної скарги про доведеність вимог заяви, наявність підстав для її задоволення є безпідставними та будь-якими належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367-368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Оразової Алли Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 21.05.2025.