Справа № 297/1376/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГЕЦКО Ю. Ю., при секретарі Ісак О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа- виконавчий комітет Берегівської міської ради про встановлення факту спільного проживання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою заінтересована особа Берегівської міської ради про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер її син, ОСОБА_2 не встигнувши скласти заповітне розпорядження.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на момент смерті майно, а саме частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.2006р. Після смерті сина захворів, а ІНФОРМАЦІЯ_3 і помер батько спадкодавця і чоловік заявниці ОСОБА_3 б/б. Після смерті чоловіка та сина заявниця лише у березні 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу із заявою щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Але в одержанні такого Свідоцтва їй було відмовлено на тій підставі, що вона не підтвердила факт прийняття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 сином, ОСОБА_2 і тому отримала відмову, яка вмотивована тим, що в установлений строк не подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, хоча фактично її прийняла. Оскільки, заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину. І тому, відповідно до роз`яснень приватного нотаріуса від 01.04.2025р., їй необхідно звернутись до суду для встановлення факту проживання із сином на мемент його смерті у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Померлий ОСОБА_2 був військовослужбовцем. На момент смерті він був зареєстрований у службоій квартирі Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_2 . Однак протягом тривалого часу ОСОБА_2 хворів і до смерті мій син проживав разом зі мною у квартирі (яка належала і йому у 1/4 частці), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цей факт можуть підтвердити наші сусіди.

Спадкова справа на сьогодні за померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 не заведена, що підтверджується копією витягу із Спадкового реєстру від 24.04.2025р.

Згідно спільної заяви громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом 24.04.2025р. за №№302,303, останні підтверджують факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2024 року по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, свідками підтверджено, що ми вели разом із сином спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались спільно благоустроєм квартири, купували предмети домашнього побуту та вжитку, крім того світкували усі свята в колі рідні теж разом.

Отож я прийняла спадщину за померлим сином, проживаючи разом з ним, а після смерті продовжую проживати у спадковій квартирі, сплачую за неї комунальні платежі та підтримую квартиру у належному порядку.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані, суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання з спадкодавцем на момент його смерті породжує юридичні наслідки, від яких залежать майнові права на спадщину, а тому встановлення даного факту має для заявниці вагоме юридичне значення та підлягає встановленню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 293, 316, 319 ЦПК України,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з січня 2024 року по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд.

Суддя Юрій ГЕЦКО