УХВАЛА

15 травня 2025 року

м. Київ

справа № 766/7686/24

провадження № 61-5720 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради на постанову Херсонського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 29 грудня 2023 року № 167-К про звільнення, поновити її на посаді провідного бухгалтера в комунальному підприємстві «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради (далі - КП «ХКТС» ХМР), стягнути з КП «ХКТС» ХМР на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2023 року по 06 травня 2024 року у розмірі 137 792,34 грн та заборгованості за 92 дні невикористаної щорічної основної відпустки та понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ КП «ХКТС» ХМР від 29 грудня 2023 року № 167-К в частині звільнення ОСОБА_1 з посади провідного бухгалтера на підставі пункту 8-3 частини першої статті 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера КП «ХКТС» ХМР з 29 грудня 2023 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2024 року скасовано в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення наведеної вимоги.

Стягнуто з КП «ХКТС» ХМР на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30 грудня 2023 року по 06 травня 2024 року в розмірі 52 485,16 грн з утриманням з неї податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій оскарженій частині це ж рішення суду залишено без змін.

02 травня 2025 року КП «ХКТС» ХМР, шляхом формування документа у підсистемі «Електронний суд», подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції (надійшла до суду 05 травня 2025 року), у якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховний Суд врахував, що, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що справа є малозначною відповідно до положень частини шостої статті 19 ЦПК України, а тому підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала Херсонського міського суду Херсонської областівід 27 травня 2024 року).

Заявник не мотивує наявність підстав для розгляду касаційної скарги тією обставиною, що суд помилково відніс зазначену справу до категорії малозначних.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки КП «ХКТС» ХМР подало касаційну скаргу на судове рішенняу малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради на постанову Херсонського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» Херсонської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара