Справа № 587/1684/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бездрицької сільської ради Сумського району Дяченко Юлії Вікторівни про зняття арешту з майна..
Представник позивача звернулась до суду з позовом в якому просила зняти арешт з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження 7108572, накладений на підставі повідомлення б/н від 01.04.1988 року колгоспу ім. Орджинекідзе, зареєстроване 25.04.2008 Сумською районною державною нотаріальною конторою.
Позивача в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
У суді встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 24.11.1993 року ( а.с.8).
01 квітня 2025 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області винесла рішення про відмову в знятті арешту з причин відсутності належного документу, який є підставою для зняття арешту ( а.с.12).
16 лютого 1988 року позивач як член житлово-будівельного кооперативу та співробітник колгоспу Орджонікідзе уклав договір позики та отримав грошові кошти в розмірі 2000 рублів для будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .( а.с.9)
04 березня 1988 року колгоспом Орджонікідзе було видано повідомлення про видачу позики на підставі якого 01 квітня 1988 року державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Коноваленко О.М. було накладено заборону на відчуження на все майно ОСОБА_1 ( а.с.10).
Позивач своєчасно і в повному обсязі повернув позику, про що свідчить відповідна відмітка на договорі позики від 16.02.1988 року ( а.с.9).
На даний час колгоспу Орджонікідзе не існує, а Сумська районна державна нотаріальна контора не має відповідних повноважень щодо зняття арешту.
Отже, на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд та зняти заборону на відчуження належного йому нерухомого майна в установленому законом порядку.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
В постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі N 563/1265/14-ц, від 16 березня 2021 року справа №476/112/19 (які за суб`єктним складом та фактичними обставинами схожі), зроблено правовий висновок про те, що Верховним Судом також враховано, що в результаті вчинення дій з примусової реалізації майна позивачів щодо нього виникли певні права у інших осіб, які не є учасниками виконавчого провадження, відповідно виник спір про право цивільне щодо такого майна, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
Враховуючи правові підстави позову, те, що предметом позову є скасування арешту з майна власника майна, який не може вільно розпоряджатися своїм майном, вбачається наявність спору про захист права власності, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.
Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме ст. 27, визначені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, серед таких підстав виокремлюють:
судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;
судове рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
Ст. 316,317,319 ЦК України регламентовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а, ст.321 ЦК України, - що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 ЗУ «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). А, відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 та ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить саме їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до п. 1.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона.
Згідно п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, за рішенням суду.
Враховуючи те, що позивач через наявне обтяження на нерухоме майно немає можливості реалізувати свої права щодо нерухомого майна в інший спосіб, крім судового захисту, враховуючи те, що позика сплачена , суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
Керуючись ст.13, 81, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354,355 ЦПК України, ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Зняти арешт з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження 7108572, накладений на підставі повідомлення б/н від 01.04.1988 року колгоспу ім. Орджинекідзе, зареєстроване 25.04.2008 Сумською районною державною нотаріальною конторою.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко