провадження № 22-ц/824/1987/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Дейнегіним Сергієм Миколайовичем на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2016 року задоволено позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором у розмірі 107 187,47 дол. США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 1 690 453,59 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

23 травня 2024 року директор ТОВ «Кей-Колект» - Вишневська Олена Ігорівна звернулася до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №757/37323/14-ц виданих Печерським районним судом м. Києва від 05 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором в розмірі 107 187,47 дол. США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 1 690 453,59 грн., витрат з оплати судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року було задоволено позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Про ухвалення заочного рішення позивачу стало відомо лише 30 листопада 2022 року з моменту його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а про набрання рішенням законної сили 16 вересня 2016 року, ТОВ «Кей-Колект» стало відомо лише у квітні 2024 року в момент отримання його копії та виконавчих листів. У виконавчих листах виданих 05 квітня 2024 року по справі №757/37323/14-ц зазначено строк пред`явлення їх до виконання до 16 вересня 2019 року. Таким чином, на момент отримання заявником виконавчих листів строк пред`явлення їх до виконання сплив, за таких обставин стягувач на даний час позбавлений можливості реалізувати своє право на виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року заяву ТОВ «Кей-Колект» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання задоволено. Поновлено ТОВ «Кей-Колект» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 05 квітня 2024 року Печерським районним судом м. Києва по справі №757/37323/14-ц відносно ОСОБА_1 , про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором в розмірі 107187 (сто сім тисяч сто вісімдесят сім) дол. 47 центів США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 1690453 (один мільйон шістсот дев`яносто тисяч чотириста п`ятдесят три) грн 59 коп., витрати з оплати судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 00 коп. Поновлено ТОВ «Кей-Колект» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 05.04.2024 Печерським районним судом м. Києва по справі № 757/37323/14-ц відносно ОСОБА_2 , про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором в розмірі 107187 (сто сім тисяч сто вісімдесят сім) дол. 47 центів США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить 1690453 (один мільйон шістсот дев`яносто тисяч чотириста п`ятдесят три) грн 59 коп., витрати з оплати судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Дейнегін Сергій Миколайович, 26 липня 2024 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Представник апелянта вказав, що оскаржуване судове рішення не містить оцінки доводів заявника в частині поважності причин пропуску строків звернення з заявою про поновлення строків, без визнання поважності яких процесуальні строки не можуть бути поновлені.

Представник позивача 16 серпня 2016 року в день прийняття рішення у справі був присутнім у суді, написав заяву, у якій не заперечив проти прийняття заочного рішення, однак в подальшому жодних дій, спрямованих на отримання рішення з відміткою про набрання законної сили та отримання виконавчих листів не вжив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Дейнегіним Сергієм Миколайовичем на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дейнегін Сергій Миколайович вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасника справи, який прибув в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вважав поважними причини пропуску заявником строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з даної норми закону при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається зі змісту положень ст. 433 ЦПК України, метою застосування цієї статті є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Виконавча давність це встановлений у законі строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено саме до примусового виконання, тому що для добровільного виконання строки не встановлені в тому сенсі, що добровільне виконання рішення після закінчення строку виконавчої давності повинно визнаватися належним. Рішення суду, за загальним правилом, може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту набрання ним законної сили.

Перебіг строку виконавчої давності починається з набранням рішенням суду законної сили. Переривається перебіг цього строку пред`явленням виконавчого документа до виконання, а також частковим виконанням рішення. Пропуск строку виконавчої давності, за загальним правилом, позбавляє стягувача права на примусове виконання рішення. Однак, у разі пропуску цього строку за поважної причини стягувач може звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний з 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Рішення у справі №757/37323/14-ц набрало законної сили 16 вересня 2016 року, а тому заявник мав право пред`явити до виконання виконавчі листи у справі у строк до 16 вересня 2019 року, однак цього не зробив.

У зв`язку з тим, що в ст. 433 ЦПК України не міститься переліку причин, які є поважними при пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною.

Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд залишив поза увагою, що заявник обов`язку доведення обставин, на які посилається не виконав, на підтвердження викладених у заяві доводів доказів не надав, зокрема того, що протягом 2016-2024 років звертався до суду із заявами про стан розгляду справи та про видачу виконавчих листів у справі.

Більш того, колегія суддів враховує, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року скасовано заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2016 року, яке стало підставою для видачі виконавчих листів у справі №757/37323/14-ц, у тому числі щодо апелянта ОСОБА_1 , строк пред`явлення до виконання яких заявник пропустив.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, постановлена з порушенням норм процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Дейнегіним Сергієм Миколайовичем - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова