К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року місто Київ

справа № 367/5778/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/10970/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Титаренка Дмитра Сергійовича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мерзлого Л.В., за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони її правонаступником, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК-Коморт» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,-

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ТОВ «ТСК-Комфорт» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Ферозіт» про визнання недійсним договору, в якому просило визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 08 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ферозіт».

Позов мотивовано тим, що 01 червня 2023 року Ірпінським міським судом Київської області у справі № 367/681/20 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ТСК-Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором підряду задоволені в повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу за договором № 1-1605/18 на утеплення фасаду будинку методом скріпленої теплоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ТСК-Комфорт» у розмірі 230 049,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТСК-Комфорт» судові витрати в розмірі 3 450,70 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2023 року у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Однак, ОСОБА_1 08 січня 2024 року уклав договір про відступлення прав вимоги із ТОВ «Ферозіт», який, на думку позивача, є за своєю суттю штучним, фіктивним правочином в розумінні ст. 234 ЦК України та намаганням уникнути виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/681/20.

Вказує, що договір про відступлення прав вимоги від 08 січня 2024 року підлягає визнанню недійсним, оскільки сторонами укладено правочин, предметом якого не може бути передання права вимоги за рішенням суду; договір не був підписаний 08 січня 2024 року в електронному вигляді із накладенням цифрового підпису; належних доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення прав вимоги від 08 січня 2024 року матеріали справи не містять.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 жовтня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 .

26 лютого 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, в якій посилаючись на те, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 жовтня 2024 року встановлено, що відбулася заміна сторони стягувача з ТОВ «ТСК-Комфорт» на його правонаступника ОСОБА_2 , оскаржуваний договір відступлення прав вимоги від 08 січня 2024 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ферозіт» став підставою для повідомлення саме ОСОБА_2 про зарахування зустрічної вимоги ОСОБА_1 , однак судом не залучено до участі у справі правонаступника сторони позивача, заявник просила залучити до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «ТСК-Комфорт» - ОСОБА_2 .

Ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2025 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) її правонаступником задоволено. Залучено до участі у справі № 367/5778/24 правонаступника позивача ТОВ «ТСК-Коморт» - ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Титаренко Д.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони позивача правонаступником.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що висновки суду про наявність підстав для заміни сторони позивача у даній справі, з урахуванням ухвали від 15.10.2024 року, є помилковими, оскільки жодних доказів повного правонаступництва ОСОБА_2 після ТОВ «ТСК-Комфорт» по всіх та будь-яких правочинах суду надано не було.

Вказував, що у межах даної справи розглядаються правовідносини сторін за такими договорами: договір поставки товарів № РЕ/РВ/045/19 від 23 січня 2019 року, сторонами якого є ТОВ «ТСК-Комфорт» та ТОВ «Ферозіт»; договір відступлення прав вимоги від 08 січня 2024 року за яким до ОСОБА_1 від ТОВ «Ферозіт» перейшли права вимоги до ТОВ «ТСК-Комфорт» за вказаним договором поставки товарів № РЕ/РВ/045/19 від 23 січня 2019 року.

При цьому, будь-якого правового зв'язку між договором відступлення права вимоги № 02/12 від 02 грудня 2019 року (за договором підряду № 1-1605/18 від 16 травня 2018 року), укладеного ОСОБА_2 з ТОВ «ТСК-Комфорт», та правовідносинами ТОВ «ТСК-Комфорт» з ТОВ «Ферозіт» за договором поставки товарів №РЕ/РВ/045/19 від 23 січня 2019 року немає та судом не встановлено.

Також зазначав, що ЦПК України не передбачає можливості переведення третьої особи. Яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, якою була ОСОБА_2 в рамках даної справи у статус позивача, що фактично здійснено оскаржуваною ухвалою. Отримання третьою особою статусу позивача можливо лише в порядку пред'явлення відповідного позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Титаренко Д.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ТСК-Комфорт» адвокат Шейко О.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника відповідача, перевіривши ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Задовольняючи заяву про заміну сторони позивача правонаступником, суд першої інстанції, встановивши, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/681/20 від 21 червня 2024 року замінено сторону (стягувача) ТОВ «ТСК-Комфорт» його правонаступником ОСОБА_2 , виходив з того, що оскільки ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог, однак у зв`язку зі зміною її процесуального статусу за заявою третьої особи проти якої не заперечує позивач, ОСОБА_2 слід вважати у даній справі позивачем, а не третьою особою без самостійних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

З матеріалів справи вбачається, що 08 січня 2024 року між ТОВ «Ферозіт» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «Ферозіт» передає ОСОБА_1 всі свої права вимоги, якими ТОВ «Ферозіт» володіє як кредитор по відношенню до боржника ТОВ «ТСК-Комфорт» та які виникли на підставі договору поставки товарів №РЕ/РВ/045/19 від 23 січня 2019 року та рішення Господарського суду Донецької області від 27 серпня 2020 року у справі № 905/1052/20.

ТОВ «ТСК-Комфорт» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Ферозіт» про визнання недійсним договору, в якому просило визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 08 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ферозіт».

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких обставин, у разі визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Ферозіт» та ОСОБА_1 , Товариство знову набуде право вимоги до ТОВ «ТСК-Комфорт» за договором поставки товарів №РЕ/РВ/045/19 від 23 січня 2019 року та рішення Господарського суду Донецької області від 27 серпня 2020 року у справі № 905/1052/20.

Доказів того, що ОСОБА_2 отримала від ТОВ «ТСК-Комфорт» право вимоги до ТОВ «Ферозіт» за договором поставки товарів №РЕ/РВ/045/19 від 23 січня 2019 року матеріали справи не містять.

Посилання суду на те, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/681/20 від 21 червня 2024 року замінено сторону (стягувача) ТОВ «ТСК-Комфорт» його правонаступником ОСОБА_2 , що свідчить про зміну її процесуального статусу, тому у даній справі ОСОБА_2 слід вважати позивачем, а не третьою особою без самостійних вимог, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Так, рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/681/20 від 01 червня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ТСК-Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором підряду задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу за Договором № 1 -1605/18 на утеплення фасаду будинку методом скріпленої теплоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ТСК-Комфорт» у розмірі 230 049,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТСК-Комфорт» судові витрати в розмірі 3450,70 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2023 року у відкритті касаційного провадження відмовлено.

28 травня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Кузьменком О.С. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа N?367/681/20.

Проте, ще 02 грудня 2019 року між ТОВ «ТСК-Комфорт» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги N?02/12, відповідно до умов якого та у відповідності до глави 73 (ст. 977-1086) Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 набула статусу нового кредитора та отримала право грошової вимоги по відношенню до боржників, в тому числі, й до ОСОБА_1 за договором N?1-1605/18 на утеплення фасаду будинку методом скріпленої теплоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 ) від 16 травня 2018 року, що укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «ТСК-Комфорт» у розмірі 230 049 грн.

У зв'язку із наведеним ОСОБА_2 і звернулася до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) її правонаступником з виконання рішення суду по справі № 367/681/20 за позовом ТОВ «ТСК-Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором підряду.

Ухвалою від 21 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони (стягувача) її правонаступником - задоволено. Замінено сторону (стягувача): ТОВ «ТСК-Комфорт» його правонаступником: ОСОБА_2 , з наданням права грошової вимоги щодо примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/618/20 про стягнення з ОСОБА_1 суму боргу за договором №1-1605/18 на утеплення фасаду будинку методом скріпленої теплоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 ) у розмірі 230 049 гривень 00 копійок.

Аналіз вказаних обставин, дає підстави стверджувати, що у справі № 367/618/20 та у даній справі між сторонами виникли різні правовідносини, ОСОБА_2 отримала право вимоги до ОСОБА_1 щодо примусового виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/618/20 про стягнення з ОСОБА_1 суму боргу за договором №1-1605/18 на утеплення фасаду будинку методом скріпленої теплоізоляції за адресою: АДРЕСА_1 ) у розмірі 230 049 гривень 00 копійок.

Разом з тим, та обставина, що ТОВ «ТСК-Комфорт» замінено його правонаступником - ОСОБА_2 у справі № 367/618/20, не є підставою для заміни сторони позивача ТОВ «ТСК-Комфорт» у даній справі, оскільки обставин для процесуального правонаступництва судом не було встановлено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для заміни позивача ТОВ «ТСК-Комфорт» на ОСОБА_2 .

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про заміну сторони у справі та ухвалення нового судового рішення про залишення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони її правонаступником без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Законодавцем визначено, що якщо судом апеляційної інстанції розглянуто апеляційні скарги на ухвали, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що розподіл судових витрат, зокрема щодо витрат на правничу допомогу, здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення.

Судом апеляційної інстанції розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу про заміну сторони у справі.

В даному випадку апеляційним судом, справа по суті не розглядалась, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Однак, представник ОСОБА_1 адвокат Титаренко Д.С. має право звернутися із вимогами про розподіл судових витрат під час розгляду та вирішення справи по суті заявлених вимог у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Титаренка Дмитра Сергійовича - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони її правонаступником - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 травня 2025 року.

Головуючий

Судді: