ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 1111/8365/12

провадження № 22-ц/4809/935/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

заявник Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк»,

заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2025 року у складі судді Драного В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог заяви

В грудні 2024 року Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк» (далі ПАТ «Укркомбанк») звернулось до суду із заявою та просило:

- поновити строк пред`явлення виконавчого документа - виконавчого листа № 1111/8365/12, виданого 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укркомунбанк» заборгованості за кредитом в сумі 48 375,87 грн та судових витрат в сумі 483,76 грн, - до виконання;

- видати дублікат виконавчого листа та видати ПАТ «Укркомунбанк» дублікат виконавчого листа замість втраченого оригіналу виконавчого листа № 1111/8365/12, що виданий 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда, за рішенням від 12.12.2012 у цивільній справі № 1111/8365/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укркомунбанк» заборгованості за кредитом в сумі 48 375,87 грн та судових витрат в сумі 483,76 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 12.12.2012 по справі № 1111/8365/12 позов ПАТ «Укркомунбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укркомунбанк» 48 375,87 грн заборгованості за кредитним договором.

При цьому, у заявника до 01.11.2024 були відсутні бідь-які відомості щодо примусового виконання рішення боржником ОСОБА_2 .

В подальшому, ПАТ «Укркомунбанк» було з`ясовано, що на виконання зазначеного рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда 18.06.2013 було видано виконавчий лист, примусове виконання якого з 08.07.2013 здійснювалося Подільським ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса).

07.05.2014 державним виконавцем було винесено постанову, якою виконавчий документ відносно ОСОБА_2 повернуто стягувачу.

При цьому, на час повернення виконавчого документу стягувачу діяльність банку була призупинена, а головний офіс перебував на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ.

В подальшому, виконавчий документ на виконання не надходив та постанова про повернення виконачого документа стягувачу і виконавчий лист також не надходили.

На час звернення до суду із заявою місцезнаходження оригіналу виконавчого листа невідоме та він є втраченим.

Оскільки рішення суду боржниками не виконано, ПАТ «Укркомбанк» звернулось до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення вказаного виконавчого документа та видачу його дубліката.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2025 року в задоволенні заяви ПАТ «Укркомбанк», заінтересовані особи ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (боржник), Подільський відділ державної виконавчої служби в м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що причини, на які посилається заявник, як на підстави пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому відсутні підстави для поновлення пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Крім того, враховуючи, що строк, встановлений для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 1111/8365/12 відносно боржника ОСОБА_2 пропущено, суд першої інстанції вважав, що підстави для видачі дублікату даного виконавчого листа також відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «Укркомбанк» просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2025 та ухвалити новее судове рішення, яким задовольнити повністю заяву ПАТ «Укркомбанк» від 19.12.2024 № 339/24-л про видачу дублікату виконавчого листа № 1111/8365/12, виданого 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда за рішенням від 12.12.2012 у цивільній справі № 1111/8365/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Банком, як стягувачем, виконано всі необхідні дії спрямовані на виконання рішення, а саме своєчасно отримано виконавчий лист та своєчасно його подано до Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області.

Подальші дії щодо здійснення примусового виконання рішення є виключною компетенцією органів державної виконавчої служби, однак, вказаним органом належних і достатніх заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, не вжито, натомість допущено втрату виконавчого листа, як наслідок, рішення залишається не виконаним з вини органів державної виконавчої служби.

Висновки суду першої інстанції прямо суперечать вимогам закону і є спробою перекласти на банк, як стягувача, виконання обов`язків державної виконавчої служби, що є неприпустимим.

Автоматизована система виконавчого провадження не містить відомостей про виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 , а тому заявник не тільки не мав змоги відстежувати хід виконавчого провадження, а й не був зобов`язаний вчиняти таких дій.

Крім того, відомості ухвали щодо неявки в судове засідання представника заявника не відповідають дійсності.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник ПАТ «Укркомбанк» адвокат Лобань Д. М. підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та представник Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою та довідкою про доставку електронного документа.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за адресою реєтрації його місця проживання, проте, поштовий конверт було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2012 в цивільній справі № 1111/8365/12 позов ПАТ «Укркомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укркомбанк» заборгованість за кредитом в сумі 48 375 грн 87 грн та судові витрати в сумі 483 грн 76 коп.

На підставі цього рішення Ленінський районний суд м. Кіровограда 18.06.2013 видав виконавчий лист, зокрема, стосовно боржника ОСОБА_2 , який було отримано представником стягувача 29.06.2013.

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 05.12.2024 на виконанні Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) з 08.07.2013 перебувало виконавче провадження № 38747322 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі № 1111/8365/12, боржник ОСОБА_2

07.05.2014 постановою державного виконавця даний виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника, строк повторного пред`явлення 07.05.2015.

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 12.05.2015 № 309/БТ «Про віднесення ПАТ «Укркомбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.05.2015 № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укркомбанк», згідно з яким з 13.05.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Укркомбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Згідно постанови правління Національного банку України від 14.09.2015 № 604 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укркомбанк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14.09.2015 № 169 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укркомбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано усі повноваження ліквідатора банку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2024 заяву ПАТ «Укркомбанк», заінтересовані особи ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (боржник), Фортечний ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) про видачу дубліката виконавчого листа задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 1111/8365/12, що виданий 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда, відносно боржника ОСОБА_1

18.01.2024, 15.03.2024 та 09.10.2024 ПАТ «Укркомбанк» направляло до Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) запити щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 1111/8365/12 відносно боржника ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) від 23.10.2024 № 76361/30.18-26/14 виконавчий лист № 1111/8365/12 перебував на виконанні у відділі. Відповідно до даних АСВП виконавче провадження було відкрито 08.07.2013, а 07.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому, виконавчий документ на виконання не надходив.

05.11.2024, 03.12.2024 ПАТ «Укркомбанк» направляло до Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) запити щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 1111/8365/12 відносно боржника ОСОБА_2 .

Згідно довідки ПАТ «Укркомбанк» від 11.12.2024 перевіркою відомостей журналу реєстрації вхідної кореспонденції листа від Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) (колишня назва Ленінський ВДВС міста Кіровоград ГТУЮ у Кіровоградській області), який би містив постанову державного виконавця від 07.05.2014 про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого документа у справі № 1111/8356/12 на адресу уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» не надходив та не реєструвався.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-мунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю у повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У контексті передбаченого ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права на справедливий суд, яке відповідно до ст. 2 ЦПК України є завданням цивільного судочинства Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження у цивільних справах, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання (див. «Стаднюк проти України» (Stadnyuk c.Ukraine), N 30922/05, п. 21, 27 листопада 2008 року).Однак виконавче провадження не може бути відокремлене від судового розгляду, і тому вони мають розглядатись як цілісний процес (див.«Сіка проти Словаччини» (Sika c. Slovaquie), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року; «Побегайло проти України» (Pobegailo c. Ukraine), N 18368/03, п. 18, 29 березня 2007 року).

Європейський суд з прав людини у контексті змісту права на справедливий суд також зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Суд враховує вказану практику Європейського суду з прав людини, однак вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку суд лише сприяє стягувачу у його намаганні звернути стягнення на підставі рішення суду, і самостійно не вправі ініціювати це питання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Крім того, законодавець пов`язує право на отримання стягувачем дубліката виконавчого листа з втратою його оригіналу, а також незавершеним строком для пред`явлення його до виконання, що є запобіжником від подвійного стягнення боргу.

За таких обставин першочерговим є вирішення судом питання стосовно наявності поважних підстав пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.12.2012 в цивільній справі № 1111/8365/12 позов ПАТ «Укркомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укркомбанк» заборгованість за кредитом в сумі 48 375,87 грн та судові витрати в сумі 483,76 грн (том 1 а. с. 49-51).

Ленінський районний суд м. Кіровограда на підставі вказаного рішення 18.06.2013 видав виконавчий лист, зокрема, стосовно боржника ОСОБА_2 , який було отримано представником стягувача 29.06.2013 (том 1 а. с. 67, 68).

Згідно Інформації про виконавче провадження від 05.12.2024 на виконанні Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) з 08.07.2013 перебувало виконавче провадження № 38747322 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі № 1111/8365/12, боржник ОСОБА_2

07.05.2014 постановою державного виконавця даний виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника, строк повторного пред`явлення 07.05.2015 (том 1 а. с. 224-225).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2024 заяву ПАТ «Укркомбанк», заінтересовані особи ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (боржник), Фортечний ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) про видачу дубліката виконавчого листа задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 1111/8365/12, що виданий 18.06.2013 Ленінським районним судом м. Кіровограда, відносно боржника ОСОБА_1 (том 1 а. с. 141-142).

18.01.2024, 15.03.2024 та 09.10.2024 ПАТ «Укркомбанк» направляло до Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) запити щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 1111/8365/12 відносно боржника ОСОБА_2 (том 1 а. с. 176-181).

Згідно відповіді Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) від 23.10.2024 № 76361/30.18-26/14 виконавчий лист № 1111/8365/12 перебував на виконанні у відділі. Відповідно до даних АСВП виконавче провадження було відкрито 08.07.2013, а 07.05.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому, виконавчий документ на виконання не надходив (том 1 а. с. 182).

05.11.2024, 03.12.2024 ПАТ «Укркомбанк» направляло до Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) запити щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 1111/8365/12 відносно боржника ОСОБА_2 (том 1 а. с. 184-189).

Згідно довідки ПАТ «Укркомбанк» від 11.12.2024 перевіркою відомостей журналу реєстрації вхідної кореспонденції листа від Подільського ВДВС в м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) (колишня назва Ленінський ВДВС міста Кіровоград ГТУЮ у Кіровоградській області), який би містив постанову державного виконавця від 07.05.2014 про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого документа у справі № 1111/8356/12 на адресу уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» не надходив та не реєструвався (том 1 а. с. 190).

Враховуючи, що виконавчий документ повернуто стягувачу 07.05.2014, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання згідно положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сплив через 3 роки 07.05.2017.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ПАТ «Укркомбанк» посилалось на те, що на час повернення виконавчого документу стягувачу діяльність банку була призупинена, головний офіс перебував на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ, а постанова про повернення виконачого документа стягувачу і виконавчий лист не надходили.

Аналізуючи встановлені обставини та надані заявником докази, суд приходить до висновку, що наведені в заяві ПАТ «Укркомбанк» обставини не можна вважати поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом тривалого часу до моменту звернення до суду із вказаною заявою, оскільки вони не доводять існування обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

За змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Таким чином, запровадження у банку ліквідаційної процедури саме по собі не може бути поважною причиною пропуску вказаного строку, а посилання заявника на запровадження ліквідаційної процедури, не заслуговують на увагу, оскільки Уповноважена особа Фонду мала достатньо підстав для ведення судово-претензійної роботи щодо примусового стягнення заборгованості.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 616/4465/12 (провадження № 61-25805св18).

Суд звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

За таких обставин, не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що органом державної виконавчої служби належних і достатніх заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, не вжито та рішення залишається не виконаним з вини органів державної виконавчої служби.

При цьому суд погоджується з доводами апеляційної скарги скарги про те, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, однак суд наголошує, що закон пов`язує можливість видачі дубліката виконавчого документа не лише із його втратою, а й із дотриманням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання. Законодавець обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися, однак визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 липня 2024 року у справі № 183/4446/13 (провадження № 61-5832св24).

Крім того такими, що не заслуговують на увагу суду є доводи апеляційної скарги про те, що відомості ухвали щодо неявки в судове засідання представника заявника не відповідають дійсності, з огляду на таке.

Довідковою про доставку електронного документу підтверджується, що заявник був належним чином повідомлений дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції (том 1 а. с. 207).

Згідно довідки секретаря судового засідання від 13 березня 2025 року учасники справи в судове засідання не з`явились та фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (том 1 а. с. 234).

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено, представник заявника у судове засідання в режимі відеоконференції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

При цьому, судом першої інстанції враховано, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву (ч. 5 ст. 212 ЦПК України).

Вказані обставни не були спростовані належними та допустими доказами заявником, а тому доводи апеляційної скарги про порушення права останнього на доступ до правосуддя не знайшли свого підтвердження.

Перевіривши доводи викладені в заяві, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що причини, на які посилається заявник, як на підстави пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому відсутні підстави для поновлення пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

За таких обставин, враховуючи вимоги з п. п. 17 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про видачу дублікатів виконавчих листів, адже суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання і така видача передбачена законодавством лише у разі його втрати.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України судапеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382ЦПК України судапеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03.06.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко