Справа № 139/881/24
Провадження № 22-ц/801/1269/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ліщина Т. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Степанчук Ольги Анатоліївни

на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ліщини Т.П.,

у справі №139/881/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення заборгованості,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в районний суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 уклав з АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12429447-SP від 10.11.2021, підписанням якого акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору.

28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, відповідно до умов якого останнє зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 реєстру прав вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 42 404,11 грн, з яких: 20 648,25 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 21 755,86 грн - загальна заборгованість по відсотках.

Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитним договором № 002/12429447-SP від 10.11.2021 в сумі 42 404,11 грн, та понесені судові витрати.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача Степанчук О.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що подаючи позов позивач не мав змоги передбачити позицію відповідача та його заперечення щодо вимог, а тому отримавши 10.01.2025 року відзив на позовну заяву, позивач 15.01.2025 року подав на нього відповідь разом із відповідними доказами, зокрема, реєстром права вимоги від 28.02.2024, платіжною інструкцією № 20907 від 28.02.2024, платіжною інструкцією № 20908 від 28.02.2024, публічною пропозицією (Офертою) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».

Крім того, врахувавши заперечення відповідача, позивач звернувся до первісного кредитора з вимогою надання додаткових доказів, які підтверджують заявлену вимогу, але перебувають у первісного кредитора: а саме розрахунку заборгованості до договору № 002/12429447-SP від 10.11.2021 та виписки по особовим рахункам кредитного договору 002/12429447-SP, й після їх отримання, 07.02.2025 подав суду клопотання про долучення цих доказів.

Отже вважає, що позивач в межах встановленого судом строку та встановленої законом можливості надав заперечення у формі відповіді на відзив разом із доказами, які їх обґрунтовують, а тому відмова суду у прийнятті цих доказів є безпідставною, що стало наслідком прийняття помилкового судового рішення, яке ухвалене без врахування всіх обставин справи.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

22 травня 2025 року від представника відповідача адвоката Васильченко Г.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому адвокат просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Вирішуючи питання прийняття відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з такого.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 2 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13, частина четверта статті 12 ЦПК України).

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу (частина перша статті 359 ЦПК України).

Згідно і частиною третьою цієї статті Кодексу, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. Якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як зазначено в статті 361 ЦПК України разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи, крім випадків, якщо скаргу подано в електронній формі через електронний кабінет.

Відповідно до частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно зі частиною шостою цієї статті Кодексу, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Частиною сьомою статті 272 ЦПК України визначено, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, визначено строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу тривалістю 5 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження направлена адвокату Васильченко Г.І., яка представляла інтереси відповідача до її електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, та отримана нею 11 травня 2025 року (вихідний день), що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

А тому з урахуванням положень ч. 6 ст.272 ЦПК України, судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення, строк на подання адвокатом відзиву на апеляційну скаргу закінчився 19 травня 2025 року.

Відзив на апеляційну скаргу подано адвокатом Васильченко Г.І. через систему «Електронний суд» 22 травня 2025 року, тобто з пропуском строку, визначеного судом для вчинення цієї процесуальної дії, а тому залишається без розгляду.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 21 травня 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (42 404,11 грн), колегією суддів вирішено призначити її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що підставами звернення до суду із позовом є укладення між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» (первісний кредитор) договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12429447-SP від 10.11.2021, підписанням якого акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору.

28.02.2024 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (копія витягу з договору факторингу додається) .

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 реєстру прав вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 42 404,11 грн, з яких: 20 648,25 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту, 21 755,86 грн - загальна заборгованість по відсотках.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним нормам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості, а також факту відступлення АТ «Таскомбанк» своїх прав вимоги за кредитним договором № 002/12429447-SP від 10.11.2021, згідно якого боржником є ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується із таким висновком та вважає його необґрунтованим і таким, що зроблений з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», надано наявні у нього докази на підтвердження позовних вимог, зокрема, копію кредитного договору з додатками, розрахунок заборгованості, копію витягу з договору факторингу, копію акта прийому-передачі, витяг з реєстру прав вимог додатку № 1 до договору факторингу, та інші докази щодо статусу юридичної особи позивача.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором № 002/12429447-SP від 10.11.2021 становить 42 404,11 грн, та складається із: заборгованості по тілу кредиту - 20 648,25 грн, заборгованості по відсотках 21 755,86 грн - загальна.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що сторона відповідача заперечувала у відзиві на позовну заяву проти визначеного позивачем розміру заборгованості за кредитним договором з посиланням на відсутність відповідних доказів, зокрема, щодо факту укладення кредитного договору, щодо розрахунку заборгованості, та нарахування відсотків, щодо переходу права вимоги, позивачем на спростування доводів відповідача та для встановлення розміру заборгованості, разом із відповіддю на відзив надано платіжні інструкції від 28.02.2024, що підтверджують оплату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу, реєстр прав вимог, публічну пропозицію (оферту) з додатками, в т.ч. паспорт споживчого кредиту.

Крім того, позивачем подано суду першої інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по особовим рахункам кредитного договору укладеного з ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості, яке обґрунтоване тим, що з метою отримання вказаного доказу ТОВ «ФК «ЄАПБ» звертався до первісного кредитора.

Водночас суд першої інстанції не прийняв докази позивача, які були вирішальні для результату розгляду справи, щоб відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Разом з тим, подані суду першої інстанції позивачем докази стосуються фактів, на які він посилається у позовній заяві, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що такі докази подані з порушенням вимог статті 83 ЦПК України, так як такі, що не подані разом з позовною заявою.

Такий підхід суду першої інстанції свідчить про надмірний формалізм з огляду на те, що позивач зазделегідь повідомив суд про витребування відповідних доказів у первісного кредитора й тим самим попередив відповідача і суд про те, що такі докази буде надано після їх отримання від первісного кредитора, й фактично було надано з обґрунтуванням поважності причин неподання їх раніше.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» апеляційний суд виходить із такого.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету № 859872 щодо приєднання до публічної пропозиції Акціонерного товариства «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилась та підписанням цієї заявки підтвердила однозначне та безумовне прийняття (акцепт) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та просив банк надати йому наступні банківські, фінансові та інші послуги, в тому числі і відкрити поточний рахунок у національній валюті України на його ім`я та надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в тарифах та складає 100 000 грн, з урахуванням умов, визначених в публічній пропозиції.

В заяві-анкеті № 859872 від 20 вересня 2021 року відповідач підтвердив, що перед підписанням цієї заяви-анкети ознайомився з публічною пропозицією разом з додатками, в тому числі але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку https//tascombank.ua та лендинговій сторінці https//sportbank.com.ua, посилання на примірник якої в мобільному додатку «Sportbank» і з якою повністю згоден, зміст якої розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися.

Отже 10.11.2021 року ОСОБА_1 акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору.

Так відповідно до публічної пропозиції (оферти) предметом договору є надання банком за відповідну винагороду послуг клієнта з відкриття рахунку , надання в користування картки, обслуговування рахунку та картки, в тому числі через мобільний додаток "Sportbank" надання банківських, фінансових, електронно довірчих та інших послуг, на умовах і порядку передбачених договором та вимог законодавства (п. 2.3.)

Прийняття (акцептування) даної публічної пропозиції на укладення договору здійснюється клієнтом за адресами місцезнаходження відділень банку або ж за адресами агентів банку, або за адресою, яку вкаже клієнт в мобільному додатку "Sportbank" для організації кур`єрської доставки форм документів для підписання або дистанційно через мобільний додаток, якщо така можливість передбачена технічними можливостями мобільного додатку (п. 2.5).

Пунктом 2.6 визначено, що договір вважається укладеним з моменту отримання представником банку безпосередньо від клієнта підписаної заяви-анкети в паперовій формі .

Згідно довідки АТ «Таскомбанк» від 02 вересня 2024 року, ОСОБА_1 з 10 листопада 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви № 859872 з номером кредитного договору №002/12429447-SР.

Позичальнику надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000,00 грн.), а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн з встановленою процентною ставкою за встановленим кредитним 0,01%, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

З картки «Sportbank» (наповнення, тарифи та обслуговування) слідує, строк дії картки становить 5 років. Розділ 7 даної картки передбачає умови обслуговування кредитної лінії/овердрафту в рамках продукту «Картка sportbank», а саме щомісячний платіж зазначається у мобільному додатку «Sportbank», включає суми нарахованих процентів, штрафів, інші платежів у попередньому місяці, суму заборгованості за кредитом, якщо направлено вимогу про погашення кредиту. При цьому, якщо сума щомісячного платежу менша 100 грн, до сплати мінімум 100 грн, але не більше загальної суми заборгованості. Пільговий період складає перший до 120 днів з 1 календарного дня місяця в якому встановлений кредитний ліміт, далі 62 дня. Для клієнтів, що здійснили процес міграції перший пільговий період складає до 62 дня з 1 календарного дня місяця в якому встановлений кредитний ліміт, далі 62 дня. Розмір процентів за користування кредитом нараховується щоденно на фактичну суму заборгованості, а саме: 1) на операції оплата придбаних товарів (робіт, послуг) в торгівельній мережі та мережі інтернет, мобільному додатку sportbank становить: 0,01% річних пільгова процентна ставка при виконанні умов пільгового періоду; 0,16% в день при невиконанні умов пільгового періоду та після нього; 0,26% в день підвищена процентна ставка на строкову заборгованість у разі наявності простроченої заборгованості; 2) на операції з видачі готівки та перекази на іншу картку, операції з безготівкових переказів з рахунку становить 0,22 % в день на строкову заборгованість за кредитом та 0,32 % день підвищена процентна ставка на строкову заборгованість у разі наявності простроченої заборгованості. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 0,32% в день. Штраф за прострочення ОМП 100 грн. за кожний факт прострочення. Загальний ліміт кредитування рахунку до 100 000,00 грн.

Отже сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та комісії за обслуговування кредиту, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 10 листопада 2021 року.

Виписками по особовому рахунку підтверджується, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на виконання умов кредитного договору № 002/12429447-SР від 10.11. 2021 року та активно користувався ними.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Надані платіжні інструкції від 28 лютого 2024 року № 20907, № 20908, та витяг з реєстру прав вимоги боржників до договору факторингу від 28 лютого 2024 року № НІ/11/15-Ф, в сукупності з іншими доказами у справі, в тому числі документами, які засвідчують права, що передаються, та інформацією, яка є важливою для їх здійснення, є належними та достатніми доказами на підтвердження набуття позивачем права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

За таких підстав заперечення відповідача проти позову є неспроможними, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності вказаних обставин.

Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 002/12429447-SР від 10.11. 2021 року, укладеним між ним та АТ «Таскомбанк», вбачається, що така становить 42 404,11 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 648,25 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 21 755,86 грн.

Обґрунтованих заперечень проти розрахунків позивача відповідачем на надано, так само як не надано контррозрахунку.

Враховуючи те, що кредитні кошти фактично отримані та використовувалися відповідачем, який, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження повернення банку коштів, отриманих за кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитом у розмірі 42 404,11 грн, так як ця сума складається з фактично отриманих кредитних коштів і плати за користування ними.

Крім цього, апеляційний суд вважає, що боржник маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність йому вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, без оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір, та інші витрати пов`язані із розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки судовим рішенням апеляційного суду позов задоволено повністю, то із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Загальний розмір сплаченого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору становить 6 661,60 грн (3 028 грн за подання позовної заяви та 3 633,60 грн за подання апеляційної скарги).

Отже із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягується 6 661,60 грн .

Керуючись статтями 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Степанчук Ольги Анатоліївни задовольнити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року, скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором 002/12429447-SP від 10 листопада 2021 року в сумі 42 404 (сорок дві тисячі чотириста чотири) гривні 11 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 648,25 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 21 755,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 6 661 (шість тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В.Матківська