Єдиний унікальний номер справи 183/4333/25
Провадження № 2/183/3566/25

У Х В А Л А

16 травня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Олійника В. М. та підсистему «Електронний суд» звернулася до суду із позовом до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа ОСОБА_2 , який передано судді 07 травня 2025 року, у якому просить визнати договір поруки № 0/П від 27 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 недійсним.

Ухвалою судді від 09 травня 2025 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 14 травня 2025 року та зазначені матеріали 16 травня 2025 року передані судді.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку, що справа не підлягає розгляду Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області і підлягає передачі на розгляд за підсудністю до іншого суду, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У той же час, необхідно зазначити, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» убачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачене саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Разом з цим, позивач, звертаючись із цим позовом до суду, зазначає про те, що він не укладав договору поруки №0/П від 27 листопада 2007 року, яким забезпечується виконання ОСОБА_2 його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору. У зв`язку з чим, вважає, що він не повинен нести цивільну відповідальність за договором поруки № 0/П від 27 листопада 2007 року, а тому суд приходить до висновку, що позивач не є споживачем в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, між ОСОБА_1 та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до спору, який виник між ОСОБА_1 та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», не можуть бути застосовані положення ЦПК України про право позивача на визначення підсудності цієї справи за його зареєстрованим місцем проживання, визначене ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», юридична адреса якого: 04073, Київська область, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 28-А.

Ураховуючи зазначене, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним, не підсудна Самарівському міськрайонному суду Дніпропетровської області та підлягає передачі на розгляд Оболонському районному суду міста Києва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним - передати за підсудністю на розгляд Оболонському районному суду міста Києва.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з підстав, зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Ухвала суду складена і підписана 16 травня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна