Справа № 946/1848/25
Провадження № 2/946/2371/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору дійсним, встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір міни нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений 04.10.2000 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , посвідчений Одеською товарною біржою, реєстраційний № 5834, встановити факт того, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в рівних частках тобто по 1/3 частці кожному належить квартира АДРЕСА_1 та визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору міни нерухомого майна № 5834 від 04.10.2000, посвідченого на Одеській товарній біржі, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 прийняли квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Заповіту не залишив. ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Заповіту не залишила. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що договір міни нерухомого майна № 5834 від 04.10.2000, укладений Одеською товарною біржою не підтверджує належність спадкового майна спадкодавцям.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що згідно договору міни нерухомого майна № 5834 від 04.10.2000, посвідченого на Одеській товарній біржі, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 прийняли квартиру АДРЕСА_3 коридор, № 2 санвузол, № 3 кухня, № 4, 5 житлові, № 6 кладова, загальною площею 43,7 кв.м., корисною площею 43,7 кв.м., двох кімнат жилою площею 26,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до відповіді КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 250 від 29.04.2025, згідно до матеріалів архіву на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 власниками квартири АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі договору міни нерухомого майна, реєстр № 5834 від 04.10.2000, посвідченого Одеською товарною біржою, зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 61б-185 від 04.10.2000.
На виконання умов укладеного договору покупцями проведено реєстрацію договору та переоформлення технічної документації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП «МБТІ» в технічній документації.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
З аналізу ч.1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Згідно ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір.
Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановленого домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.02.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 34043492 від 22.05.2013, наданої приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений ОСОБА_3 , відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:
- дружина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 10.05.1972 Ізмаїльським міськбюро РАЦС;
- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 11.11.1975 Ізмаїльським відділом РАЦС;
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено копією будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 , тобто вважається таким, що прийняв спадщину.
ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не мешкав та з заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 22.04.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.
Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40528103 від 29.05.2015, наданої приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., інформація про заповіт, складений ОСОБА_4 , відсутня.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:
- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 11.11.1975 Ізмаїльським відділом РАЦС;
ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено копією будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 , тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину.
Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. за № 02-14/335 від 11.06.2015, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що договір міни нерухомого майна № 5834 від 04.10.2000, укладений Одеською товарною біржою не підтверджує належність спадкового майна спадкодавцям.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Визнати дійсним договір міни нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений 04.10.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , посвідчений Одеською товарною біржою, реєстраційний № 5834.
Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в рівних частках тобто по 1/3 частці кожному належить квартира АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 15 травня 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар