Справа № 673/1280/24
Провадження № 2/673/140/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Грицишиної Л.В.

з участю:

секретаря судового засідання - Осієвської Н.В.,

представника відповідача - адвоката Колеснікової І.О.,

розглянувши в м. Деражня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

14 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором (оферти) № 21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року в розмірі 23 680 грн., стягнути судові витрати по справі у розмірі - 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 24.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №21.06.2024-100002817. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.06.2024 року, строком на 98 днів зі сплатою процентів. Відповідно до договору від 24.06.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн. Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі - 23 680 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн., по процентам в розмірі - 10 080 грн., комісії в розмірі - 1 600 грн., та неустойки в розмірі - 4 000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Ухвалою судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

05.02.2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Колеснікова І.О. направила до суду відзив, у якому вказала, що заявлені позовні вимоги відповідачем не визнаються. Зокрема, зазначила, що ТОВ «Споживчий центр» не надало належних та допустимих доказів щодо укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та щодо надання на його виконання кредитних коштів. Зокрема, відсутні докази, що підтверджують підписання ОСОБА_1 електронного договору. Зазначає, що номер телефону, на який було надіслано SMS-код, не доведено як такий, що належить ОСОБА_1 , оскільки він використовується у роботі приватного підприємства і є доступним для багатьох осіб.

Крім того, Колеснікова І.О. вважає, що ТОВ «Споживчий центр» не надав доказів перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . Заявлена сума кредиту в розмірі 8 000 грн. не підтверджується документально: відсутні реквізити банківського рахунку чи номера банківської картки ОСОБА_1 , а також немає доказів, що платіжна картка, на яку нібито здійснено зарахування, належить ОСОБА_1 . Вказує, що наданий позивачем знімок екрану (скріншот) не містить реквізитів отримувача та назви фінансової установи, тому не може вважатися належним доказом отримання коштів.

Таким чином, сторона відповідача вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 та отримання грошових коштів останньою.

11.02.2025 року представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Павленко Д.О., надіслав до суду відповідь на відзив. У ньому він вказав, що договір (оферти) № 21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року сторонами підписувався електронним підписом, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмового. Вказує, що ОСОБА_1 було направлено SMS-повідомлення на номер телефону, який зазначений у договорі як фінансовий номер відповідача. Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що вказаний номер телефону ( НОМЕР_1 ) був у її користуванні, або що на час укладення спірних договорів вона втратила вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено доказами. Зазначає, що кредитний договір не був би укладений, без реєстрації та здійснення входу ОСОБА_1 на веб-сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення. Зважаючи на те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, що підтверджується підписом ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За клопотанням позивача, судом отримано інформацію від АТ КБ «ПриватБанк» від 15.04.2025р., з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано зазначену в кредитному договорі банківську картку, на яку 24.06.2024р. перераховано кошти від ТОВ «Споживчий центр» в сумі 8000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просить розгляд справи проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Колеснікова І.О. підтримала відзив, просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши надані докази, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2024 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 21.06.2024-100002817, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 8 000 грн., а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів.

За умовами вказаного кредитного договору, викладеними в пропозиції про укладення кредитного договору та заявці, яка є невід`ємною частиною цього договору, сторони передбачили, що кредит надається строком на 98 календарних днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 29.09.2024 року. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене.

Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється відповідно до процентних ставок «Стандарт» (фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку) та «Економ» (фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та Прорахунок: 1.49% = (11680/8000)/98 ? 100%. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Комісія, пов?язана з наданням Кредиту (надалі- "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 400 грн. Комісія нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 400 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за черговим періодом.

ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису, що підтверджується довідкою ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 0702/25-3 від 07.02.2025 р., згідно якої на мобільний телефон НОМЕР_1 , який відповідач вказала як фінансовий номер, було направлено одноразовий ідентифікатор E777.

ТОВ «Споживчий центр» 24.06.2024 року перерахувало суму кредиту в розмірі 8 000 грн. на вказану відповідачкою платіжну картку № НОМЕР_2 за допомогою системи LiqPay.

Належність вказаної карти ОСОБА_1 вбачається з витребуваної інформації від АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої зазначено, що банківська картка № НОМЕР_2 була емітована на ім`я ОСОБА_1 . Також згідно з даними банку встановлено, що 24.06.2024 року на вказану банківську картку було зараховано грошові кошти від «Споживчий центр» у сумі 8 000 грн.

ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору №21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року кредитні кошти не повернула, що підтверджується довідкою про стан заборгованості згідно якої станом на 29.09.2024 рік у відповідачки наявна заборгованість у розмірі 23 680 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн., по процентам в розмірі - 10 080 грн., комісії в розмірі - 1 600 грн., та неустойки в розмірі - 4 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідачка електронним підписом одноразовим ідентифікатором у заявці приєдналася до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.

Отже, підписання кредитного договору № 21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозуміла і своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вищевказаний кредитний договір № 21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року підписаний відповідачкою електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).

Отже, вказаний кредитний договір № 21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 24.06.2024 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

За таких обставин, твердження відповідачки про не відсутність доказів підписання нею вищезазначеного договору, сприймається судом критично, оскільки спростовується наявними у справі доказами.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наявність у відповідача заборгованості по процентах підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про стан заборгованості за кредитним договором №21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що в п.11., 12, заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору №21.06.2024-100002817 від 24.06.2024, визначені умови нарахування комісії, пов?язаної з наданням Кредиту в сумі 400 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 400 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за черговим періодом, позовні вимоги про стягнення комісії на загальну суму 1600 грн. є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Водночас, п.18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на зазначене, судом приймається до уваги твердження відповідача про неправомірність нарахування неустойки в сумі 4000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачкою грошових коштів та порушення останньою зобов`язання щодо повернення суми кредиту в розмірі 8000 грн, процентів, за користування кредитом в розмірі 10 080 грн, комісії в сумі 1600 грн., тому зазначена заборгованість за кредитним договором на загальну сумі 19 680,00 грн., є доведеною та обґрунтованою та підлягає задоволенню Натомість в позовних вимогах щодо стягнення неустойки в сумі 4000 грн належить відмовити.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2013грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.06.2024-100002817 від 24.06.2024 року, у розмірі 19 680 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн., по процентам в розмірі - 10 080 грн., комісії в розмірі - 1 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 013 грн. 21 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ 01032 код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 19.05.2025 року.

Суддя: Л. В. Грицишина