ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/3130/21
Номер провадження: 22-ц/819/10/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л. В.,

Бездрабко В. О.,

учасники справи:

позивач - Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року у складі головуючого судді Третьякової І.В.,

встановив:

26 жовтня 2021 року Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів по державній допомозі одиноким матерям в сумі 2218,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилалась на те, що відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та заяви ОСОБА_1 від 17 січня 2020 року, відповідачці на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року було призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до пункту 1 підпунктів 1,2 та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2020 року №264, на період карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СОV-2», строк виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни. Тобто виплату державної соціальної допомоги на дітей одинокій матері ОСОБА_1 згідно розпорядження було подовжено на строк з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року. Відповідно до пунктів 35-1 , 35-2 підпунктів 4 абзац. 10 постанови КМУ від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» кожним наступним зверненням вважається повторне подання заяви та декларації у строк, який не перевищує шести календарних місяців після припинення виплати раніше призначеної допомоги. Допомога на дітей одиноким матерям, яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення. 20 липня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Управління соціального захисту населення сім`ї та праці для призначення їй допомоги на дітей одиноким матерям. Відповідно до пункту 35-2 постанови КМУ від 22 липня 2020 року №632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи. Оскільки ОСОБА_1 ніде не працювала і не сплатила або за неї не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, вона не мала права на допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів), про що було надіслано відповідачу повідомлення про відмову соціальної допомоги №63. Управлінням соціального захисту населення, сім`ї та праці був складений акт №136 від 27 серпня 2020 року, в якому визначений обсяг надміру виплачених коштів ОСОБА_1 в розмірі 2218,00 грн. за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в зв`язку з не підтвердженням права на отримання допомоги одиноким матерям та автоматичним нарахуванням допомоги. Позивачем неодноразово направлялись відповідачу повідомлення щодо повернення надміру виплачених їй коштів, однак в добровільному порядку ОСОБА_1 кошти не повернула.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області подало апеляційну скаргу.

21 січня 2022 року зазначена справа з апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07 лютого 2022 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку письмового провадження.

Внаслідок збройної агресії РФ 24 лютого 2022 року припинено роботу Херсонського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року № 566/0/15-23 відновлена процесуальна діяльність Херсонського апеляційного суду.

Після проведення інвентаризації судових справ встановлено відсутність матеріалів справи №654/3130/21.

Зазначені обставини підтверджені довідкою начальника відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 30 травня 2023 року № 566/0/15-23 змінено територіальну підсудність судових справ Голопристанського районного суду Херсонської області, визначено, що справи Голопристанського районного суду Херсонської області повинні розглядатись Херсонським міським судом Херсонської області.

04 листопада 2024 року Херсонським міським судом Херсонської області постановлено ухвалу про часткове задоволення заяви Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом Управління Соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів. Відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі за позовом Управління Соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, в частині: ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2021 року про відкриття провадження у справі; заочного рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року. В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 08 січня 2025 року цивільну справу № 654/3130/21 (яку було сформовано судом першої інстанції) та копії матеріалів втраченого апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року у справі за позовом Управління Соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів направлено до Херсонського міського суду Херсонської області для належного оформлення, а саме відновлення втраченого судового провадження, в тому числі апеляційного провадження.

Цією ж ухвалою провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року - зупинено до надходження матеріалів відновленого втраченого судового провадження до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2025 року відновлено втрачене судове провадження в частині наявних у справі документів, а саме:

-ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 листопада 2021 року,

-заочного рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року;

-протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2021 року;

-запит Голопристанського районного суду Херсонської області до Відділу із забезпечення діяльності ЦНАП Виконавчого комітету Голопристанської міської ради;

-ухвали про відкриття провадження у справі від 12 листопада 2021 року;

-заяви на отримання судової повістки в електронній формі від 15 листопада 2021 року;

-судових повісток від 15 листопада 2021 року;

-супровідного листа про направлення ОСОБА_1 ухвали суду та позовної заяви з додатками;

-протоколу судового засідання від 16 грудня 2021 року;

-супровідних листів від 20 грудня 2021 року про направлення ОСОБА_1 та Управлінню Соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області рішення суду;

-супровідного листа про направлення цивільної справи № 654/3130/21 до Херсонського апеляційного суду;

- протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2022 року;

- акту від 24 січня 2022 року;

-ухвали Херсонського апеляційного суду від 28 січня 2022 року про відкриття апеляційного провадження у справі;

-супровідних листів від 31 січня 2022 року про направлення ОСОБА_1 та Управлінню Соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі;

- довідки про неможливість доставки електронного документу;

- ухвали Херсонського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року про призначення справи до апеляційного розгляду.

Визнано неможливим відновити втрачене судове провадження повністю. Роз`яснено учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

05 березня 2025 року матеріали справи відновленого втраченого провадження надійшли на адресу Херсонського апеляційного суду.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 13 березня 2025 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року.

За правилами частини 13 статті 7, частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області на заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі № 2-7985/2003 (провадження № 61-9312сво22) висловлено правову позицію щодо повноважень апеляційного суду при перегляді рішення суду першої інстанції у разі відмови у відновленні втраченого судового провадження чи відновлення його частково.

Так, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що застосування судом апеляційної інстанції за аналогією закону частини четвертої статті 494 ЦПК України як правової підстави закриття апеляційного провадження є недопустимим, оскільки процесуальне законодавство не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як неповне відновлення судового провадження, й зазначене не є прогалиною у законодавчому регулюванні, враховуючи відмінність у призначенні та повноваженнях суду апеляційної інстанції та суду касаційної інстанції.

У розумінні приписів статті 494 ЦПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження або у разі перегляду судового рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у відновленні втраченого судового провадження чи відновлено його частково, зобов`язаний ухвалити відповідне судове рішення у межах своєї компетенції та повноважень, у переліку яких закриття апеляційного провадження не передбачено.

Апеляційний суд, будучи судом встановлення, дослідження та з`ясування питань про факти, може встановлювати обставини справи, приймати, досліджувати та надавати оцінку доказам. На відміну від суду апеляційної інстанції, Верховний Суд є судом оцінки права, а не встановлення фактів, тому не має можливості приймати та оцінювати докази. А тому цілком логічно законодавець передбачив у частині четвертій статті 494 ЦПК України виключно для суду касаційної інстанції право на закриття касаційного провадження, якщо втрачене судове провадження не відновлено або відновлено неповністю.

Враховуючи наведене, а також, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2025 року відновлено втрачене судове провадження в частині наявних у справі документів, учасниками справи, у тому числі апелянтом, під час апеляційного перегляду справи будь-які докази на підтвердження своїх доводів не надавалися, апеляційний суд, в межах своїх повноважень розглядає справу на підставі матеріалів наявних у відновленому судовому провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області з заявою щодо призначення їй допомоги на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як одинокій матері, оскільки відомості про батька в актовому записі про народження дитини зроблені за заявою матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджено довідкою Голопристанського відділу РАЦС Голопристанського РУЮ Херсонської області.

Рішенням від 20 січня 2020 року ОСОБА_1 було призначено допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) на період з 01січня 2020 року по 30 червня 2020 року.

На підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. N 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392, від 22 липня 2020 року N 632 (яка застосовується з 1 липня 2020 року), ОСОБА_1 було автоматично виплачено державну соціальну допомогу в сумі 2218,00 грн. за липень 2020р., що підтверджується розпорядженням на продовження строку виплати від 25 червня 2020 року.

20 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області щодо призначення їй державної допомоги на дітей , як одинокій матері.

За результатом розгляду вказаної заяви відповідача Управлінням соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області було прийнято рішення від 21 серпня 2020 року про відмову у призначені допомоги у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 права на допомогу одиноким матерям, оскільки у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду та не працює 3 місяці в періоді за який враховується нарахування.

27 серпня 2020 року складено акт про виявлення факту подання отримувачами документів з явно недостовірними відомостями чи здійсненням помилки під час розрахунку розміру допомоги №136, зі змісту якого вбачається, що Управлінням соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області встановлено переплату ОСОБА_1 за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року у зв`язку з автоматичним продовженням виплати державної допомоги. Аналогічні відомості зазначені у повідомленні про переплату.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції послався на відсутність доказів зловживань з боку відповідача, як отримувача коштів, що відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплаченої суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Нарахування та виплата допомоги сім`ям з дітьми проводиться у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що сім`ям з дітьми, зокрема, призначається такий вид державної допомоги, як допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до статті 18-1 вказаного Закону України право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Статтею 18-2 вищевказаного Закону України передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 року N 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392, від 22 липня 2020 року N 632 (яка застосовується з 1 липня 2020 року) на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин), строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, у тому числі допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення).

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що орган соціального захисту населення протягом одного місяця після відміни карантину проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів.

У разі коли результатами проведеного перерахунку не буде підтверджено право на отримання допомоги або її розмір буде меншим , ніж виплачена під час карантину допомога, орган соціального захисту населення протягом одного місяця з дати відміни карантину надміру виплачені суми допомоги стягує згідно із законом у розмірі не більш як 20 відсотків виплаченої суми.

Пунктом 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 органам, на осіб, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, покладений обов`язок повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Цим же пунктом встановлено, що я кщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення.

Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми самостійно; за згодою отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ям з дітьми у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку.

Разом з тим загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження №61-29030св18).

Слід зауважити, що добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2018 року у справі №174/406/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку у позивача та отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям у період з 01січня 2020 року по 30 червня 2020 року.

Державна допомога на дітей одиноким матерям в сумі 2218,00 грн. за липень 2020року була виплачена позивачем ОСОБА_3 автоматично без звернення останьої до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. N 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392, від 22 липня 2020 року N 632.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не наведено обов`язкових умов повернення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги; зокрема не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджували б наявні ознаки (обставини) навмисного подання відповідачем недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Оскільки грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та малозабезпеченим сім`ям надані позивачем добровільно та за відсутності недобросовісності зі сторони відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

До того ж, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача колегія суддів вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд враховує, що викладені в рішенні суду висновки та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку , що оскаржуване рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у підпунктах «а», «б», «в», «г» цієї ж норми ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною в силу вимог закону, а тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367,369,375,381,384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення, сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області залишити без задоволення.

Заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає. У випадках передбачених підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

В. О. Бездрабко