КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус медікал кер Україна» про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Фрезеніус медікал кер Україна», про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2024 позовну заяву було повернуто позивачці на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2024 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2025 позовну заяву було повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 12.02.2025 ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху отримала через сайт «Судова влада» лише 27.01.2025, цього ж дня усунула недоліки та відправила заяву про усунення недоліків до суду першої інстанції. Вказує, що договірних відносин із адвокатом Горватом В.А. не має, відтак твердження суду про те, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху була доставлена представнику позивачки - адвокату Горвату В.А. є безпідставними, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 30.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

28.05.2025 до Київського апеляційного суду від представника ТОВ «Фрезеніус медікал кер Україна» - адвоката Чуби В.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Убачається, що повертаючи позовну заяву, з підстав не усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2025, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліки у визначений судом строк для їх усунення.

При цьому, суд виходив із того, що представник позивачки - адвокат Горват В.А. має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд». Згідно з довідкою про доставку електронного документа, що міститься у матеріалах справи, ухвалу суду від 24.01.2025 про залишення позовної заяви без руху доставлено одержувачу Горвату В.А. (представнику позивачки) в його електронний кабінет 25.01.2025 о 01.00 год. Отже, ухвала вважається доставленою позивачу 25.01.2025. Оскільки 25.01.2025 є вихідним днем, строк на усунення недоліків почав спливати з 27.01.2025 і сплинув 31.01.2025. Проте, станом на 04.02.2025 позивач недоліки, визначені судом в ухвалі від 24.01.2025, не усунув, тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, ураховуючи таке.

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право на доступ до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Мікулова проти Словаччини» від 06.12.2005).

Питання щодо вручення судового рішення врегульовано статтею 272 ЦПК України.

Частинами п`ятою, шостою статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно із частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

При цьому, вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи повинні міститися: у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України.

Втім, у разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

З матеріалів справи убачається, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху було направлено та доставлено до електронного кабінету адвоката Горвата В.А., про що свідчить довідка Дарницького районного суду м. Києва про доставку електронного документу.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що у поданих заявах до суду першої інстанції, зокрема у позовній заяві, а також у апеляційній скарзі серед учасників справи зазначались: позивач та відповідач, відомості про представника позивача адвоката Горвата В.А. не було зазначено.

Між цим, матеріали справи дійсно містять адвокатський запит адвоката Горвата В.А. в інтересах ОСОБА_1 , а також ордер на надання правничої допомоги адвокатом Горватом В.А. ОСОБА_1 від 12.10.2024.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції не виконав покладеного законодавством процесуального обов`язку щодо направлення судового рішення, яким є ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, усім учасникам справи, а саме: позивачу ОСОБА_1 , яка є ініціатором спору, направивши судове рішення виключно адвокату Горвату В.А., який звертався до суду в інтересах позивача лише з адвокатським запитом.

Доказів направлення та отримання ОСОБА_1 ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність у матеріалах судової справи ордеру на надання правничої допомоги, за відсутності у матеріалах судової справи укладеного між стороною у справі та адвокатом договору про надання правничої допомоги, не може безумовно свідчити про його виключну участь у відповідній справі як представника, та як наслідок, отримання процесуальних документів суду для їх виконання в інтересах учасника справи.

Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі чи повернення позовної заяви, суд має враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на доступ до правосуддя.

Обсяг права на судовий захист, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи. Обмеження права на доступ до суду, як складової права на судовий захист, можливе лише з обов`язковим дотриманням конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, а також принципу верховенства права, відповідно до якого держава має запровадити таку процедуру судового розгляду, яка забезпечить ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, надавши можливість відновити порушені права і свободи особи.

Справу яка переглядається, суд першої інстанції розглядав за матеріалами в паперовій формі.

Доказів реєстрації ОСОБА_1 у підсистемі «Електронний суд» матеріали справи не містять, як і не містять належних та достатніх доказів на підтвердження чинного представництва інтересів ОСОБА_1 - адвокатом Горватом В.А.

З огляду на викладене, у цій справі суду першої інстанції необхідно було надіслати позивачу ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху у паперовій формі рекомендованим листом, оскільки наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету адвоката Горвата В.А., у розумінні статті 272 ЦПК України, не свідчить про належне вручення копії судового рішення позивачу.

Викладене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 454/1883/22.

Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви через не усунення недоліків позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрезеніус медікал кер Україна» про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова