КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/5419/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/102/22

15 травня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василенко Наталії Володимирівни на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Скрипник О.Г. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення суми авансу,-

в ст а но в ив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про повернення суми авансу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року позов задоволено, стягнуто з відповідача 740 521,74 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 , через представника - адвоката Матєрову В.П., 09 січня 2024 року подав на нього апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, що встановлений ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2024 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року в частині вирішення вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 380,00 грн.

26 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Матєрова В.П. звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалами суду від 21 квітня 2023 року та 12 червня 2023 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що оскільки головним державним виконавцем Білець Т.М. Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 13 листопада 2024 року виконавче провадження було закінчено, а тому необхідність забезпечення позову відпала.

З огляду на вище викладене просив суд скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року та 12 червня 2023 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Матєрової В.П. про скасування заходів забезпечення позову - задоволено.

Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року та ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року,

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 12 грудня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Василенко Н.В. подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що представник позивача ознайомилась із заявою відповідача про скасування заходів забезпечення позову, тільки прибувши в судове засідання 09.12.2024 року.

Звертає увагу на те, що до судового засідання ні ОСОБА_1 , ні її представник не отримували заяву про скасування заходів забезпечення позову та не були ознайомлені з її змістом до судового засідання 09.12.2024 року, відповідно, й були позбавлені можливості сформувати позицію, перевірити обставини викладені в заяві та сформувати заперечення, оскільки представник позивача була за межами Києва та Київської області, приїхала до Києва лише пізно ввечері 08.12.2024 року, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться білети на потяг.

Вважає, що вказане не було враховане судом під час розгляду заяви відповідача, тим самим суд першої інстанції створив обмеження для позивача у доступі до правосуддя.

Отже, на думку апелянта вищевикладене безперечно свідчить про те, що суд першої інстанції не забезпечив позивачу необхідних рівних умов для реалізації її процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, порушивши принципи рівності та змагальності сторін та обмеживши їй доступ до правосуддя, що є істотним порушенням цивільного процесуального закону та практики ЄСПЛ і підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

29 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Матєрової В.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки позивач був належним чином повідомлений про надходження заяви про скасування заходів забезпечення позову, а тому мала можливість ознайомитись з матеріалами справи.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Василенко Н.В. отримала поштову кореспонденцію через систему «Електронний суд» 26 березня 2025 року о 08:51:21.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу відповідач ОСОБА_2 отримав поштову кореспонденцію засобами поштового зв`язку 01 квітня 2025 року.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про повернення суми авансу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2023 року накладено арешт на належні на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельні ділянки з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходяться: Київська область, Києво-Святошинський (наразі - Бучанський) район, Шпитьківська сільська рада, а саме:

кадастровий номер :07:002:5357, площа 0.092 га, номер запису про право власності 17425040;

кадастровий номер :07:002:5358, площа 0.0927 га, номер запису про право власності 17425003;

кадастровий номер :07:002:5359, площа 0.0857 га, номер запису про право власності 17424756;

кадастровий номер :07:002:5360, площа 0.0864 га, номер запису про право власності 17424705;

кадастровий номер :07:002:5361, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424668;

кадастровий номер :07:002:5362, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424600;

кадастровий номер :07:002:5363, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424577;

кадастровий номер :07:002:5364, площа 0.1178 га, номер запису про право власності 17424552;

кадастровий номер :07:002:5365, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424523;

кадастровий номер :07:002:5366, площа 0.1199 га, номер запису про право власності 17424494;

кадастровий номер :07:002:5367, площа 0.0974 га, номер запису про право власності 17424449;

заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі щодо належних на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , земельних ділянок з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що знаходяться: Київська область, Києво-Святошинський (наразі - Бучанський) район, Шпитьківська сільська рада, а саме:

кадастровий номер :07:002:5357, площа 0.092 га, номер запису про право власності 17425040;

кадастровий номер :07:002:5358, площа 0.0927 га, номер запису про право власності 17425003;

кадастровий номер :07:002:5359, площа 0.0857 га, номер запису про право власності 17424756;

кадастровий номер :07:002:5360, площа 0.0864 га, номер запису про право власності 17424705;

кадастровий номер :07:002:5361, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424668;

кадастровий номер :07:002:5362, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424600;

кадастровий номер :07:002:5363, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424577;

кадастровий номер :07:002:5364, площа 0.1178 га, номер запису про право власності 17424552;

кадастровий номер :07:002:5365, площа 0.12 га, номер запису про право власності 17424523;

кадастровий номер :07:002:5366, площа 0.1199 га, номер запису про право власності 17424494;

кадастровий номер :07:002:5367, площа 0.0974 га, номер запису про право власності 17424449.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року накладено арешт на належні на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 :

земельну ділянку, кадастровий номер :12:003:5150, площею 0.0821 га, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька с/рада;

земельну ділянку, кадастровий номер :12:003:5135, площею 0.2358 га, за адресою:

АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, кадастровий номер :04:008:5002, площею 0.8 га, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська с/рада.

Заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі щодо належних на праві власності ОСОБА_2 :

земельну ділянку, кадастровий номер :12:003:5150, площею 0.0821 га, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька с/рада;

земельну ділянку, кадастровий номер :12:003:5135, площею 0.2358 га, за адресою:

АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, кадастровий номер :04:008:5002, площею 0.8 га, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська с/рада.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 , через представника - адвоката Матєрову В.П., 09 січня 2024 року подав на нього апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, що встановлений ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2024 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року в частині вирішення вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат відмовлено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 380,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 червня 2024 року та представника ОСОБА_1 - Василенко Н.В. на постанову Київського апеляційного суду від 27 червня 2024 року.

13 листопада 2024 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білець Тетяною Миколаївною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Матєрової В.П. про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки на даний час рішення по справі виконане, ухвала суду набрала чинності не оскаржувалась, враховуючи наявність арешту порушує права власника та суперечить приписам статтей 319, 321 ЦК України, суд вважав за можливе скасувати заходи забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення, які були ним застосовані раніше у справі. При цьому за своєю правовою природою скасування судом заходів забезпечення позову можливе за умови зміни обставин, які обумовлювали їх застосування, коли необхідність в таких заходах відпала.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню рішення суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішення законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7 ст.158 ЦПК України).

Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

Вжиті судом заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

За наведеного, можна дійти висновку, що суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном.

Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями.

Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах.

Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Судом встановлено, що 13 листопада 2024 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білець Тетяною Миколаївною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З урахуванням того, що відповідачем в повному обсязі виконано рішення суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки відповідач в повному обсязі виконав рішення суду та сплатив на користь позивача грошові кошти, то зазначені обставини давало суду підстави для скасування арешту.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що до судового засідання ні ОСОБА_1., ні її представник не отримували заяву про скасування заходів забезпечення позову та не були ознайомлені з її змістом до судового засідання 09.12.2024 року, відповідно, й були позбавлені можливості сформувати позицію, перевірити обставини викладені в заяві та сформувати заперечення, оскільки представник позивача була за межами Києва та Київської області, приїхала до Києва лише пізно ввечері 08.12.2024 року, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться білети на потяг, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи звертаючись до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, представник відповідача до заяви долучив докази направлення заяви позивачу. (т. 4 а.с. 49)

Також з матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Василенко Н.В. двічі зверталась до суду першої інстанції з клопотаннями про відкладення судових засідань, які були призначені на 04 грудня 2024 року та на 09 грудня 2024 року.

В клопотанні від 09 грудня 2024 року представник позивача зазначає, що в судове засідання призначене на 09 грудня 2024 року представник не має можливості з`явитись, оскільки буде брати участь в інших судових засіданнях. В зазначеному клопотанні представник позивача також зазначає, що з 03 грудня 2024 року по 08 грудня 2024 включно представи перебувала у від`їзді за межами Києва та Київської області.

Разом з тим, відповідно до протоколу судового засідання від 09 грудня 2024 року представник позивача була присутня в засіданні та судом оголошувалась перерва на 10 хв. Для надання можливості представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василенко Наталії Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року

Головуючий: Судді: