Справа № 209/900/25
Провадження № 2/209/779/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського в складі:

головуючого- судді Корнєєвої І.В.

за участі секретаря Циганок А.С.

представника позивача - адвоката Бундюк Є.В.

розглянувши у відкритому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Бундюк Є.В. звернулася до Дніпровського районного суду міста Кам`янського із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 липня 2011 року по 16 березня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, під час подружнього життя у сторін виникали суперечності щодо виховання та догляду за сином, розподілу обов`язків в сім`ї та вже починаючи з 2014 року позивач з сином періодично мешкали за адресою матері позивача у АДРЕСА_1 , отремо від відповідача. Однак в подальшому , протягом 3-х років , родина знов і знов намагалися об`єднуватися та спільно проживати разом з метою збереження сім`ї.

У листопаді 2017 року родина прийняла остаточне рішення , що шлюб їх розпався, примирення між ними неможливе. Сторони спільно вирішили , що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,якому на той час було лише 5 років , залишиться проживати з батьком та бабусею . Відповідач ОСОБА_2 більшу частину свого часу проводила на роботі та не могла приділяти достатньої уваги своїй малолітній дитині.

В той же час позивач мав бажання та час піклуватися , доглядати та виховувати свого сина ОСОБА_3 . Тим паче дитина була більше прив`язана до батька. Окрім того , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де майже 3 роки періодично поживали позивач з сином та бабусею по лінії батька, ОСОБА_4 , було вже все облаштовано для потреб дитини, його комфортного проживання та проведення активного часу. Тому саме в інтересах дитини батьки прийшли до спільного рішення щодо місця проживання дитини разом з батьком.

Оскільки подружжя розійшлися все ж таки на неприязних відносинах і не підтримували та не підтримують контакти до теперішнього часу , тому мати дитини від початку (2017 р.) інколи цікавилася за допомогою засобів телефонного зв`язку життям та здоров`ям сина через матір позивача та декілька разів зустрічалася з сином. Приблизно з 2018 року відповідач ОСОБА_2 не проявляє жодної ініціативи щодо спілкування або зустрічі з малолітнім сином ОСОБА_3 , не цікавиться життям та здоров`ям сина , не проявляє турботу та піклування за сином. Хоча позивач не чинить відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з сином , про що свідчить відсутність будь-яких звернень зі сторони відповідача до Служби у справах дітей або до правоохоронних органів.

Відповідач не переймається питанням матеріального забезпечення малолітнього сина : не надавала та не надає будь-яку матеріальну допомогу для забезпечення як першочергових потреб дитини , так і для забезпечення потреб духовного та інтелектуального розвитку дитини відповідно до віку , тобто аліменти на утримання дитини у добровільному порядку відповідачем не надавалися. В свою чергу позивач не стягував аліменти з відповідача у примусовому порядку , вважаючи , що сам здатний забезпечити сина усім необхідним для життя та здоров`я сина.

З 01 вересня 2018 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав відвідувати дитячий садок , до якого його приводили та забирали виключно батько та бабуся. Мати жодного разу не цікавилася у вихователів садочку ані успіхами дитини, ані присутністю дитини у закладі дошкільної освіти.

У січні 2018 року відповідачем ОСОБА_2 був поданий позов до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська про розірвання шлюбу , відповідно до якого ОСОБА_2 особисто вказувала на те, що сторони добровільно визначили місце проживання малолітньої дитини з батьком.

16 березня 2018 року рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після офіційного припинення шлюбно -сімейних відносин відповідач повністю самоусунулася від виховання та піклування за малолітнім сином. Дитиною повністю опікувалися та продовжують опікуватися позивач та бабуся ОСОБА_4 , які забезпечують малолітнього всім самим необхідним, дарують подарунки, готують до школи, купують шкільний одяг, канцелярію, купують одяг відповідно до сезону , надають кошти на загальні потреби, що передбачають культурні та матеріальні блага. На день подання даного позову питання щодо сплати аліментів на утримання дитини у судовому порядку у родині на розгляд не виносилися.

Відповідач ОСОБА_2 не займалася з 2017 року та продовжує нехтувати здоров`ям дитини, що полягає у не зацікавленості у відвідуванні медичних закладів задля належних планових медично- профілактичних оглядів у сімейного лікаря. Дитина відвідувала лікаря тільки з бабусею ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_1 . Мати хлопчика на прийом жодного разу не приходила.

На сьогоднішній день малолітня дитина ОСОБА_3 є учнем 6-Б класу Комунального закладу «Ліцей № 19» Кам`янської міської ради, яку батько та бабуся ОСОБА_4 регулярно відвідують школу, спілкуються з вчителями, є активними учасниками батьківської спільноті. Мати ОСОБА_2 навчанням сина не цікавиться, школу не відвідує.

Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 з раннього дитинства залучали малолітнього ОСОБА_3 до різних позашкільних гуртків. Дитина із задоволенням займається спортом , має великі досягнення з карате. Дитина займається в гуртках англійської, французької мови, мовно- літературному гуртку «Дивослово» Комунального закладу «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості » Кам`янської міської ради. Дитина займається в Кам`янській спортивній федерації Кіокушин карате з вересня 2023 року. Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 приводять на заняття в гуртки та тренування дитину, мати дитини не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, досягненнями сина не цікавилася.

На теперішній час відповідач створила нову сім`ю, в якій народила дитину та по відношенню до якої виконує батьківські обов`язки належним чином.

На сьогоднішній день Дніпровським ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області зафіксовано факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по догляду за малолітньою дитиною, що підтверджується копією повідомлення № 743 від 17.02.2025 року.

З матір`ю дитина не спілкується 7 років ані засобами зв`язку , ані шляхом особистих зустрічей та відновлювати спілкування не має бажання. Відповідач свідомо самоусунулася та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , впродовж 8 років , що є поважними причинами для позбавлення відповідача батьківських прав .

Позивач просить позбавити батьківськи прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2025 року справа передана у провадження судді Корнєєвої І.В.

Судом на виконання ч.2 ст. 187 ЦПК України витребувано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

25 лютого 2025 року з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 13.30 год. 24 березня 2025 року..

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2025 р. відкладено підготовче засідання на 14.00 24 квітня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін та ненаданням Службою у справах дітей Кам`янської міської ради про доцільність /недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав .

18 квітня 2025 року до суду від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради.

22 квітня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду нотаріально посвідчена заява про те, що відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 , 13 вересня 2012 року, просить розглядати справу за її відсутності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 11.00 год. 16 травня 2025 р.

Позивач ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник позивача -адвокат Бундюк Є.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі , просила їх задовольнити, зазначивши , що факт невиконання відповідачем дитини батьківських обов`язків доведений. Відповідач не зацікавлений у долі дитини, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом 8 років.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі , не заперечують проти задоволення позовних вимог, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалися.

Представник Служби у справах дітей Кам`янської міської ради до судового засідання не з`явився , про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника з урахуванням найкращих інтересів дитини, надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додаткових пояснень не надав.

У судовому засіданні 16.05.2025 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності тимчасового опікуна - бабусі ОСОБА_4 , пояснив , що йому відомо, що вирішується у суді питання про позбавлення батьківських прав його матері, позовні вимоги батька підтримує. З матір`ю спілкувався влітку, коли був у садочку. Більше він матері не бачив та у нього відсутній її номер телефону. Матір на день народження подарків та іграшок не дарувала. Він не відчуває до матері жодних почуттів , вона для нього стороння людина. Він не бажає спілкуватися з матір`ю. На гуртки його водить бабуся. До війни ним піклувалися батько та бабуся .З батьком він споріднені душі, часто спілкується по телефону.

Тимчасовий опікун малолітнього його бабуся ОСОБА_4 пояснила, що її син ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, пішов добровольцем на фронт з 2022 року. Протягом періоду часу 2022-2025 роки син був вдома місяць у 2022 році після лікування у госпіталі, 2 дні у 2025 році. Дитина проживає з нею. Матір дитини не бачила давно з часу ,як онук ходив до садку. Вона дзвонила матері дитини , просила привітати дитину з днем народження. Матір дитини один раз передавала подарунок дитині, коли дитина була у садочку. Матеріально мати дитини не допомагає.

Вислухавши пояснення представника позивача , покази малолітньої дитини та його тимчасового опікуна , дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

В судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 липня 2011 року по 16 березня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Шлюб зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19 листопада 2011 року , актовий запис № 816, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 21).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження , виданому Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серії НОМЕР_3 , актовий запис № 637 (а.п.22).

22 січня 2018 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом ОСОБА_1 , у якому зазначила , що шлюн0-сімейні відносини між ними припинені у листопада 2017 року, після чого чоловік з дитиною проживає окремо від неї у будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 , спору щодо місця проживання дитини не має, вони спільно вирішили, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу буде проживати разом зі своїм батьком ОСОБА_1 (а.п.23).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.24-25).

Відповідно до довідки № 001327550 від 17.01.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_4 , згідно акту № 24 від 17.01.2025 року фактично мешкають за даною адресою з 2014 року особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).

Згідно акту КП «Добробут»№ 24 від 17.01.2025 року фактично мешкають за даною адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать сусіди (а.с.27).

Відповідно до договору дарування квартири від 12.05.2001 року ОСОБА_4 була подарована квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).

Відповідно до довідки КЗ «Центр позашкільної роботи та дитячої творчості» Кам`янської міської ради від 14.01.2025 року № 29 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 займається у гуртках англійської мови , французької мови , мовно-літературному гуртку «Дивослово», графік відвідування гуртків: понеділок : 14.30-16.15, 16.15- 17.05; вівторок: 16.00-17.35; середа : 14.30-16.15, 16.15- 17.05; четвер :16.00-17.35; п`ятниця : 16.00-17..; субота 11.15-12.50. Батько ОСОБА_1 опікується та займається вихованням сина , підтримує його захоплення , приводить на заняття в гуртки, спілкується з педагогами Центру. Бабуся ОСОБА_4 опікується онуком, не байдужа до його успіхів , приймає активну участь в життєдіяльності гуртків , є членом батьківського комітету Центру позашкільної роботи та дитячої творчості. Мати ОСОБА_2 не спілкується з дитиною та не займається її вихованням (а.с.31).

Згідно довідки Кам`янської спортивної федерації « Кіокушин карате» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається у Кам`янській спортивній федерації Кіокушин карате, у тренера ОСОБА_6 з вересня 2023 року. Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 приводять і забирають ОСОБА_7 з тренувань. Благодійні стартові внески за участь у змаганнях сплачує батько ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_7 ніколи не приходила , досягненнями сина не цікавиться (а.с.32).

Відповідно до довідки КЗ «Ліцей № 19» Кам`янської міської ради від 16.01.2025 №01-28/05 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 6-Б класі КЗ «Ліцей № 19»(з 1 класу). Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 регулярно відвідують школу ,спілкуються з вчителями, є активними учасниками батьківської спільноти, перебувають у класній вайбер-групі. Мати ОСОБА_2 навчанням сина не цікавиться , школу не відвідує (а.с.33).

Відповідно до довідки сімейного лікаря ОСОБА_8 від 17.01.2025 року ОСОБА_3 знаходиться на обліку у сімейного лікаря ОСОБА_8 (КНП КМР «ЦПМСД № 3, амбулаторія 12 ). Дитина відвідувала лікаря тільки з бабусею ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_1 . Мати хлопчика на прийом жодного разу не приходила. Рекомендації лікаря щодо вакцинації, лікування, обстеження, профоглядів дитини бабуся та батька виконують в повному обсязі(а.с.34).

Згідно талону - повідомлення єдиного обліку № 743 від 17.01.2025 року про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_9 повідомляють, що її заяву щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України » ( в журналі єдиного обліку) Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за № 743 (а.с.35).

Відповідно до довідки КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 28 «Малятко» Кам`янської міської ради № 8 від 19.01.2025 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував комунальний заклад «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 28 «Малятко» Кам`янської міської ради з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2020 року. Батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 постійно відвідували заклад , брали активну участь в життєдіяльності вихованця ОСОБА_7 , спілкувалися з вихователями. Мати ОСОБА_2 заклад не відвідувала(а.с.36).

Згідно акту Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» № 23 від 28 січня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , про що підтверджують сусіди (а.с.37).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради по справі № 209/900/25 від 14.04.2025 № 8вих-20/292 встановлено, що будь-яких наведених у позовній заяві фактів щодо невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків представник позивача ОСОБА_10 комісії не надав. За цей час до служби у справах дітей міської ради Шевченко Б.Т. з приводу проведення профілактичної роботи з матір`ю дитини ОСОБА_2 щодо невиконання нею батьківських обов`язків не звертався , на аліменти не подавав. Від суб`єктів соціальної роботи, а саме: медичних закладів , соціальних служб, співробітників поліції будь-яких скарг стосовно матері дитини до служби у справах дітей не надходило. Зі слів представника позивача ОСОБА_10 з`ясовано, на теперішній час батько дитини перебуває в Збройних Силах України , а малолітній ОСОБА_7 проживає разом з бабусею. Наказом служби у справах дітей від 24.03.2025 малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі ОСОБА_4 . Крім того, на засіданні комісії у присутності представника позивача ОСОБА_10 та бабусі дитини була заслухана думка малолітнього ОСОБА_7 ,який повідомив, що не знає де мешкає його мати , не спілкується з нею та зв`язку не підтримує. ОСОБА_2 надала до служби нотаріально посвідчену заяву , в якій не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ,2012 р.н., та проведення засідання комісії без її участі ,яка не може свідчити про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На думку членів комісії, ухилення матері від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови її винної поведінки, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Ураховуючи воєнний стан в Україні , інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 09.04.2025 , керуючись ст.19,141,151,155,164,171 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування , пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами), ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоцільним (а.с.56 зворотня сторона-57).

Відповідно до заяви, адресованої Дніпровському районному суду м.Дніпродзержинська, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_4 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , мати малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , цією заявою не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 нотаріусом роз`яснено зміст ст. 166 Сімейного кодексу України. Також цією заявою просить розглядати справу про позбавлення її батьківських прав за її відсутності .Місто Кам`янське 06 березня 2025 року. Підпис ОСОБА_2 засвідчено приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 200 (а.с.58).

Звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_1 в якості підстав, якими він обґрунтовує необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина , вказав те, що остання не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина.

Разом з тим, суд зазначає , що позивач та відповідач спільно вирішили , що малолітній син буде проживати з батьком , позивач не звертався за стягненням з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина як протягом 8 років з часу припинення шлюбних відносин, так й на момент розгляду справи, тому суд вважає, що ненадання матеріальної допомоги сину у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

Всі підстави, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позовних вимог, не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною першою ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Крім того, при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Належних та допустимих доказів того, що матір дитини є особливо неблагополучною та спілкування з нею суперечить інтересам дитини матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням щодо малолітнього сина , вчиняла насильство по відношенню до нього, відповідачу ніколи раніше не виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і її поведінка не була предметом розгляду компетентних органів.

У даній справі за сукупністю зібраних та проаналізованих доказів не вбачається, що мати дитини остаточно втратила інтерес до малолітнього сина та взагалі самоусунулася від спілкування із ним.

Щодо думки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав відповідача, суд зауважує наступне.

При з`ясуванні думки дитини слід брати до уваги те, що оцінка дитиною поведінки своїх батьків, життєвих обставин може бути необ`єктивною та зумовленою різними важелями впливу. У зв`язку з цим, законодавець передбачив право суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частина третя статті 171 СК України).

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 зазначається, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, оскільки вона може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким дитина через малолітній вік неспроможна надавати об`єктивну оцінку, та не завжди відповідає інтересам самої дитини.

Також, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, та вважає, що зазначений висновок є повним і об`єктивним, оскільки при наданні такого висновку орган опіки та піклування виходив об`єктивної оцінки всіх відомостей, які були надані позивачем, та отримані самостійно органом опіки та піклування. Крім того, вказаний висновок органу опіки та піклування не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав відносно дітей.

Суд зазначає, що не можуть бути беззаперечними доказами для позбавлення батьківських прав довідки з медичних та навчальних закладів, які були надані позивачем та які містять загальні фрази, оскільки вони не розкривають всіх аспектів та змісту такої складної категорії, як участь у вихованні дитини. Вони в сукупності з іншими доказами не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того , у судовому засіданні як показами матері позивача ОСОБА_4 , так з висновку органу опіки й піклування , встановлено , що з лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України , перебуває в зоні проведення воєнних дій, вдома протягом 2022-2002 року був один місяць у 2022 році, та 2 дні у 2025 році. Малолітня дитина фактично знаходиться під наглядом та на теперішній час під тимчасовою опікою бабусі ОСОБА_4 . Тому, данні, зазначені у довідках , що на заняття до школи, гуртків , до лікаря сина приводив батько , зокрема останні 3 роки , викликає сумнів у зв`язку з тим , батько дитини проходить військову службу у ЗСУ.

Суд зазначає, що оскільки на час розгляду справи батько не проживає разом із дитиною у зв`язку з проходженням військової служби, дитиною опікується інша особа- його матір ОСОБА_4 . Водночас матеріали справи не містять даних очевидної протиправної поведінки матері щодо дитини, незважаючи на визнання позову, тому позбавлення матері батьківських прав не буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Таким чином, суд, виходячи із особливостей правовідносин, що склалися між сторонами, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підстави позову, дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Згідно частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, 105, 110, 112, 150, 164, 180-182, 184, 191 СК України, ст.60 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21 травня 2025 року.

Суддя І.В. Корнєєва