Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Мороз Т.М.,

з участю:

представника позивача - адвоката Абібуллаєвої А. Ш.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області - Даценко Г. В.,

секретаря судового засідання - Крейс О.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Машівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та відповідача народився син, ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_1 син залишився проживати з матір`ю, однак по декілька місяців на рік проживав з батьком та підтримував з ним родинні стосунки. Наразі позивач ОСОБА_2 є військовослужбовцем і перебуває у Збройних Силах України. У свою чергу ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків, не працює, не забезпечує дитину, не піклується про духовний та моральний розвиток сина, не створює належні умови для його розвитку та життя. Так, відповідач систематично вживає велику кількість алкоголю, що призвело 17.10.2024 року до отримання нею тяжкої травми після падіння з вікна. Житло, в якому проживає неповнолітній ОСОБА_3 не відповідає санітарним нормам, знаходиться у занедбаному стані. Відсутнє централізоване опалення, світло через заборгованість. Через це дитина більшість часу живе у друзів. Водночас позивач спроможний відповідально піклуватися про сина, надати йому належні умови для проживання та виховання. Зважаючи на вищевикладене, позивачі прохали суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх його доходів на утримання дитини ОСОБА_3 на користь відповідача щомісячно, на підставі судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19.08.2020 року по справі 532/1436/20.

12.11.2024 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

20.11.2024 року від представника позивачів, адвоката Абібуллаєвої А. Ш., до суду надійшла заява про виконання ухвали суду та платіжна інструкція про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 21.11.2024 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року позов представника позивача ОСОБА_3 , адвоката Абібуллаєвої Акіме Шевкетівни, поданим в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача, адвокат Абібуллаєва А. Ш., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та прохала їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що живе разом з сином. Повідомила, що дійсно за адресою немає газу, оскільки його відрізали, але світло та вода є. Син завжди ходить в школу, однак пізніше виявляється, що він прогулює заняття, про що вона з ним говорила. Материнські обов`язки виконує, часто готує дитині суп на електроплиті, продукти вдома є. Дійсно ніде не працює, дохід відсутній.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області Даценко Г. В. в судовому засіданні вказала, що було надано позитивний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. При обстеженні умов проживання було встановлено, що продукти харчування присутні, однак для дитини не забезпечено належних умов проживання, зокрема відсутня постільна білизна. Ще один раз коли було проведено обстеження в матері було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Щодо матеріального забезпечення вказала, що мати не забезпечує дитину, у свою чергу дитина змушена сама шукати способи заробити на продукти харчування та забезпечити себе та маму.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Машівської селищної ради Бучава А. надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. При ухваленні рішення покладалась на розсуд суду.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 16).

29.07.2017 року між сторонами було укладено шлюб (а. с. 18).

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2019 року, яке набрало законної сили 07.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 19).

Суду також надано характеристику учня 11 класу ОЗ «Кобеляцький ліцей №2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» ОСОБА_3 , відповідно до якої останній має навчальні досягнення середнього рівня, читає повільно, може писати під диктовку, але допускає помилки. Не виявляє зацікавленості до навчання і потребує постійного контролю. Тривала відсутність на заняттях впливає на успішність та ускладнює досягнення результатів. Акуратний, ввічливий, врівноважений, доброзичливий, скромний. Правила поведінки завжди свідомо виконує, не схильний до протиправної поведінки (а. с. 24).

Згідно наданої медичної документації на ОСОБА_1 , а саме виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4518 від 18.10.2024 року остання знаходилася в стаціонарі з діагнозом токсична енцефалопатія алкогольного ґенезу (а. с. 21).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доцільним є позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав (а. с. 98-100).

Опитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що школу періодично відвідує, однак може проспати. Не бажає, щоб матір позбавляли батьківських прав. Вказав, що дійсно матір не працює, тому вони живуть на аліменти або на його заробіток в Інтернеті. Продукти харчування вдома є, мама алкоголь вживає не в його присутності. Хоче проживати з нею. З батьком були гарні стосунки, але періодично він телефонував до нього п`яний та ображав його нецензурною лексикою. Наразі з батьком зв`язок не підтримує, а коли він писав йому, то батько читав, однак не відповідав. Востаннє він говорив з ним 24 квітня.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці зобов`язуються забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про охорону дитинства", діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13).

Представником позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини.

Суду не надано доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, а також, що неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків створило загрозу життю дитини чи інші тяжкі наслідки. ОСОБА_1 заперечує проти позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її небайдуже ставлення до долі свого сина. При цьому, суд бере до уваги пояснення дитини, яка також не бажає позбавлення матері батьківських прав.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав не забезпечуватиме інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Водночас відповідача варто попередити про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та виховання дитини.

Позовна вимога про звільнення позивача від сплати аліментів також не підлягає задоволенню як похідна від позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Машівської селищної ради про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя