ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4030/25 Справа № 188/3082/24 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сіверськодонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сіверськодонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду із зазначеною скаргою, в обґрунтування якої послалась на те, що мала намір скористатися своїм правом на виїзд з України у Німеччину для лікування, та при проходженні паспортного контролю на території пункту пропуску через державний кордон «Шегині» надала паспорт громадянки України для виїзду за кордон, проте їй було відмовлено у виїзді з України у зв`язку з наявністю ухвали Кілійського райсуду Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року по цивільній справі № 4158/6244-16-ц.

Цього ж дня ОСОБА_1 також мала намір скористатися своїм правом на виїзд з України, та при проходженні паспортного контролю на території пункту пропуску через державний кордон «Краківець» надала паспорт громадянки України для виїзду за кордон, проте їй було відмовлено у виїзді з України у зв`язку з наявністю ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року по цивільній справі № 4158/6244-16-ц. За змістом ухвали ОСОБА_2 була обмежена у праві виїзду за кордон у зв`язку з ухиленням від виконання рішення суду.

Втім, скаржниця звертає увагу на те , що Кілійського райсуду Лисичанського міськсуду Луганської області в Україні не існує взагалі, а відтак ніяких ухвал цього суду бути не може.

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.08.2024 року у справі № 415/6244/16-ц було скасовано ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року. Підставою скасування ухвали , яка встановлювала обмеження права на виїзд з України стало те, що державним виконавцем не було надано достатньо доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржницею зобов`язань, які встановлені виконавчим листом № 2114/10246/12 від 16.04.2014 року, що був виданий Петропавлівським районним судом міста Херсона про стягнення з позивача заборгованості на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК».

6 вересня 2024 року ОСОБА_1 було подано заяву до Державної міграційної служби України, змістом якої була вимога виключити з єдиної системи митного контролю відомості щодо обмеження її права на виїзд за кордон. 17 вересня 2024 року за вхідним номером №4.2.3-616/4-24 Державною міграційною службою України заяву було перенаправлено до Державної прикордонної служби України, яка була там зареєстрована за вхідним № Б-9341-24. Станом на дату подання позовної заяви Державна прикордонна служба України відповіді не надала та рішення суду не виконала.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 знову звернулася до Державної прикордонної служби України через офіційний сайт за формою для звернень (номер звернення Б - 9529), з проханням

виконати рішення суду і зняти обмеження щодо виїзду за кордон.

Окрім цього, відповідно до відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 вересня 2024 року відповідне судове рішення не надходило до ДПС України.

Більше того постанова суду апеляційної інстанції, яке є виконавчим документом підлягає негайному виконанню також виконана не була. Про вказане заявниці стало відомо 05.10.2024 року при спробі перетину кордону.

12 жовтня 2024 року було надіслано адвокатський запит з вимогою надати інформацію щодо виконання Лисичанським відділом державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області обов`язку щодо повідомлення Державної прикордонної служби про зняття тимчасового обмеження з ОСОБА_1 по виїзду за кордон.

Відповіддю на адвокатський запит від 18 жовтня 2024 року відповідачем не надано вичерпної відповіді. Натомість, було зазначено, що на виконанні у відділі не перебуває щодо позивача виконавче провадження, а перебуває на виконанні виконавчий лист Комсомольського районного суду міста Херсона у справі №2114/10246/12 від 16 квітня 2014 року. Як зазначено у відповіді, такий документ перебуває на виконанні Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) (ВП №66145692), про що було повідомлено суд листом від 30 травня 2024 року.

Відповіддю на адвокатський запит від 30 жовтня 2024 року відповідачем вказано, що доступу реєстратора у виконавчому провадженні, відкритому стосовно ОСОБА_1 не має, що унеможливлює внесення відомостей до системи.

За інформацією Корабельного відділу ДВС постанову про відкриття виконавчого провадження внесено 21 липня 2021 року, а станом на 01 листопада 2024 року Корабельний відділ ДВС не звертався до суду із заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Окрім цього, у матеріалах виконавчого провадження відсутні судові рішення щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та/або скасування такого обмеження. Також, відділ не був стороною судової справи щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і таким чином був позбавлений можливості безпосередньо одержати судове рішення для його внесення у систему.

Просила визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому району Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. А також зобов`язати державного виконавця Лисичанського відділу Державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції здійснити усунення порушеного права ОСОБА_1 у формі внесення у Систему відповідних відомостей та передачі засвідченої судом копії постанови Дніпровського апеляційного суду до прикордонної служби України.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Лисичанський відділ Державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції здійснити усунення порушеного права ОСОБА_1 у формі внесення у Систему відповідних відомостей та передачі засвідченої судом копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 20.08.2024 року до Державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі Лисичанський ВДВС Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиціїпросить скасувати ухвалу від 17.01.2025 року, як незаконну та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 бездіяльність органів ДВС.

З посланням на доводи, аналогічні доводам пояснень, які вони надавали в суді першої інстанції, зазначає, що на примусовому виконанні Лисичанського міського ВДВС дійсно перебувало виконавче провадження №52237474, в рамках якого на боржника ОСОБА_1 було застосовано за ухвалою суду від 24.11.2016 року тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Однак зазначена ухвала була скасована в апеляційному порядку 20.08.2024 року, а виконавче провадження згідно із відомостями АСВП перебуває у стані «повернений позивачу» із датою завершення 02.10.2019 року. Також АСВП містить відомості про наявність ще одного виконавчого провадження 66145692 з боржником ОСОБА_1 яке перебуває на виконанні у Корабельному ВДВС у м. Херсоні.

Таким чином виконавче провадження ОСОБА_1 не перебуває на виконанні у Лисичанському ВДВС, а тому державний виконавець позбавлений можливості вносити якісь відомості до АСВП, оскільки просто не має до нього доступу.

Крім того, ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства сама має можливість звернутись до Державної прикордонної служби України з рішенням суду про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон для внесення відомостей щодо скасування такого обмеження.

Сторони не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідки про доставку повісток до Електронних кабінетів ДВС та представника стягувача, а також довідка про доставку ОСОБА_1 повістки у вигляді СМС та на електронну пошту (а.с. 74 зворот).

Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець повинен після скасування у судовому порядку тимчасового обмеження особи у праві виїзду за кордон внести відповідні відомості до системи.

Із такими висновками суду першої інстанції можливо погодитись з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 мала намір скористатися своїм правом на виїзд з України за кордон та при проходженні паспортного контролю на території пункту пропуску через державний кордон їй було відмовлено у виїзді з України у зв`язку з наявністю ухвали Кілійського райсуду Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року по цивільній справі № 4158/6244-16-ц. За змістом ухвали ОСОБА_2 була обмежена у праві виїзду за кордон у зв`язку з ухиленням від виконання рішення суду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.08.2024 року у справі № 415/6244/16-ц було скасовано ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року. Підставою скасування ухвали, яка встановлювала обмеження права на виїзд з України стало те , що державним виконавцем не було надано достатньо доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржницею зобов`язань, які встановлені виконавчим листом № 2114/10246/12 від 16.04.2014 року, що був виданий Петропавлівським районним судом міста Херсона про стягнення з позивача заборгованості на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК».

6 вересня 2024 року ОСОБА_1 було подано заяву до Державної міграційної служби України, змістом якої була вимога виключити з єдиної системи митного контро/ відомості щодо обмеження її права на виїзд за кордон(копія заяви додається позовної заяви). 17 вересня 2024 року за вхідним номером №4.2.3-616/4-24 Державною міграційною службою України заяву було перенаправлено до Державної прикордонної служби України, яка була там зареєстрована за вхідним № Б-9341-24. Станом на дату подання позовної заяви Державна прикордонна служба Украй відповіді не надала та рішення суду не виконала.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 знову звернулася до Державної прикордонної служби України через офіційний сайт за формою для звернень (номер звернення Б - 9529), з проханням виконати рішення суду і зняти обмеження щодо виїзду за кордон.

Відповідно до відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 вересня 2024 року відповідне судове рішення не надходило до ДПС України, а надіслана ОСОБА_1 через електронну пошту копія не може бути прийнята прикордонною службою оскільки не містить КЕП судді.

За інформацією Лисичанського ВДВС У Северодонеькому районі Луганської області на виконанні у відділі не перебуває щодо ОСОБА_1 виконавче провадження, а перебуває на виконанні виконавчий лист Комсомольського районного суду міста Херсона у справі №2114/10246/12 від 16 квітня 2014 року. Як зазначено у відповіді, такий документ перебуває на виконанні Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) (ВП №66145692).

Доступу реєстратора у виконавчому провадженні, відкритому стосовно ОСОБА_1 не має, що унеможливлює внесення відомостей до Системи.

За інформацією Корабельного ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №66145692 з примусового виконання виконавчого листа №2114/10246/12, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості. Постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 21 липня 2021 року, а станом на 01 листопада 2024 року Корабельний відділ ДВС не звертався до суду із заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Окрім цього, у матеріалах виконавчого провадження відсутні судові рішення щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та/або скасування такого обмеження.

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на дії органів виконавчої служби, ОСОБА_1 зазначала, що у жовтні 2024 року їй не дали скористатись своїм правом виїзду за межі України у зв`язку із наявністю встановленої у судовому порядку заборони на такий виїзд, яка не зважаючи на скасування відповідної ухвали суду не була знята державним виконавцем.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Пункт 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає виконавцю право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно з приписами п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ч. 5 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом першої інстанції встановлено,що ОСОБА_3 було відмовлено Державною прикордонною службою у перетині кордону на виконання ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року у справі №415/6244/16-ц. Однак, зазначена ухвала була скасована у судовому порядку постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року, а в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовлено.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, передбачено дві підстави для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження: 1) закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; 2) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України на підставі пунктів 19, 20 розділу III, пункту 16 розділу VIII, пункту 6 розділу XVI цієї Інструкції.

Відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ від 30.01.2018 №256/5/65 «Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 року за № 133/31585 (далі - спільний Порядок), а саме пункту 4,5 розділу IV інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Засвідчена судом копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України з відміткою про дату набрання законної сили у разі її надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після надходження сканується у кольоровому зображенні та вноситься до Системи.

Виконавець формує в Системі супровідний лист на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням кваліфікованого електронного підпису, до якого додається сканована копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, та передає за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання.

Інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає (знімає з контролю) з бази даних у разі: винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України на підставі пунктів 19, 20 розділу III, пункту 16 розділу VIII, пункту 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5); скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

У разі якщо судовим рішенням особу тимчасово обмежено у праві виїзду з України до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням, інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі постанов державного або приватного виконавця, зазначених у цьому пункті, за кожним виконавчим провадженням (виконавчим документом), що входить до складу зведеного виконавчого провадження та зазначено у судовому рішенні про тимчасове обмеження особи у праві виїзду з України.

Після реєстрації в Системі документа, на підставі якого здійснюється вилучення інформації з бази даних, та супровідного листа на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням кваліфікованого електронного підпису зазначена інформація передається виконавцем за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання.

Таким чином саме на виконавця покладено обов`язок вилучення із Системи (автоматизованій системі виконавчого провадження) відомостей про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та передачі відповідної інформації до органів Державної прикордонної служби України.

Тому зважаючи на те, що обмеження у праві виїзду за кордон було здійснено за поданням державного виконавця Лисичанського міського ВДВС, яке у подальшому скасовано у судовому порядку, то саме цей орган повинен був внести відповідні відомості до Системи.

При цьому, доводи апелянта з приводу неможливості виконати дані дії у зв`язку із передачею виконавчого провадження на виконання іншого відділу та відсутність у них доступу до цього провадження в електронному вигляді, а також його втрату у зв`язку із окупацією в паперовому вигляді не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено вище Корабельний ВДВС у м. Херсоні не звертався до суду із заявами про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, Лисичанський ДВС має законодавчо закріплену можливість відновити втрачене виконавче судове провадження.

Пунктом 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень,затвердженої наказом від 02.04.2012 року №512/5 визначено, що постанова про зняття арешту з майна боржника, постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, постанова про зняття майна з розшуку або скасування інших заходів примусового виконання рішення виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, за заявою боржника у разі, якщо: арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

Таким чином зазначене не невілює обов`язок останнього про внесення відомостей щодо зняття обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон та надсилання в автоматизовану систему виконавчого провадження та надсилання відповідних відомостей до Державної прикордонної служби України.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційних скарг і скасування судових рішень з ухваленням нових немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст.368, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сіверськодонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) залишити без задоволення.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Судді: