ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5374/25 Справа № 173/3068/24 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С. М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача - Никифоряка Л.П.,

суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання - Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ,

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Бурхан С.М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2024року ОСОБА_1 подала в суд заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вимагала встановити факт здобуття нею професійно-технічної освіти за професією "контролер касир продовольчих товарів магазинів самообслуговування" у Технічному училищі № 102 м. Комунарськ (м. Алчевськ) в період з 01 вересня 1981року по 20 липня 1982року та отримання диплому НОМЕР_1 від 20 липня 1982року на ім?я ОСОБА_1 .

Існування таких вимог заявниця пов`язувала із тим, що 26 червня 2024року вона звернулася до Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило у призначені пенсії у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки дату закінчення навчання та дату видачі диплома виправлено. З метою уточнення інформації заявник звернулася до Міністерства освіти та науки України та Державної архівної служби України із відповідними заявами та отримала відповіді про те, що необхідні документи зберігаються у навчальному закладі або у Департаменті освіти і науки Луганської обласної державної (військової) адміністрації, переміщення архівів з закладів професійної (професійно-технічної) освіти з окупованих території Донецької та Луганської областей на підконтрольну Україні територію не здійснювалось.

Заявниця вказувала, що не має іншої можливості підтвердити факт навчання та здобуття професійно-технічної освіти за професією "контролер касир продовольчих товарів магазинів самообслуговування" у Технічному училищі №102 м. Комунарськ (м. Алчевськ) в період з 01 вересня 1981року по 20 липня 1982року та отримання диплому НОМЕР_1 від 20 липня 1982року на ім?я ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, встановлюючи факт про який просила заявниця, виходив з того, що факт належності заявниці документів про освіту знайшов своє підтвердження наданими суду доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

25 березня 2025року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи "Електронний суд" апеляційну скаргу на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025року.

В апеляційній скарзі висловило вимогу про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні вимог заяви.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при відмові заявниці у призначенні пенсії їй було роз`яснено необхідність надання довідки, виданої навчальним закладом на підставі первинних документів про періоди, форму навчання та присвоєну кваліфікацію, а тому, на думку скаржника, така відмова була законною.

Також заявник стверджував про те, що в даному випадку наявний спір про право, а тому заява ОСОБА_1 мала б бути залишена без розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Заявниця своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2025рокусправу призначено до судового розгляду на 20 травня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з дипломом НОМЕР_1 в період з 01 вересня 1981року по 20 липня 1982року навчалася в технічному училищі № 102 м.Комунарськ Ворошиловградської області та отримала кваліфікацію: "контролер касир продовольчих товарів магазинів самообслуговування".

26 червня 2024року ОСОБА_1 звернулася до Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Заявниця отримала рішення про відмову у призначенні пенсії від 04 липня 2024року №76, оскільки вищезазначений диплом містить виправлення дня закінчення навчання і видачі диплому та час навчання не було зараховано до страхового стажу.

Згідно з архівною довідкою Архівного управління Кам?янської міської ради Дніпропетровської області від 27 лютого 2024року №В-21/2-09/344 наказом від 23 липня 1982року № 286 по відділу робочого забезпечення Дніпровського ордена Леніна металургійного заводу ім. Ф.Е. Дзержинського про прийняття на роботу « ОСОБА_2 » (так у документі) ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнята продавцем продовольчого магазину № 64 з 26 липня 1982року. В подальшому ОСОБА_1 продовжувала працювати касиром та продавцем в інших магазинах та була звільнена наказом від 14 червня 1984року № 201 по відділу робочого забезпечення Дніпровського ордена Леніна металургійного комбінату ім. Ф.Е. Дзержинського.

Надані документи підтверджують, що після закінчення навчання у технічному училищі 20 липня 1982року, цього ж місяця1982року ОСОБА_1 розпочала свою трудову діяльність за отриманим фахом.

Згідно листа Директора професійної освіти Міністерства освіти і науки України інформація про період навчання міститься в особовій справі здобувача освіти, що зберігається у закладі освіти. Інформацію про навчання здобувачів професійної (професійно-технічної) освіти до 2013року можна отримати лише з особових справ здобувачів освіти, що зберігаються в архівах закладу освіти, який надавав освітні послуги, тобто в професійно-технічному училищі № 102 міста Алчевська. Переміщення архівів закладів професійної (професійно-технічної) освіти з окупованих територій Донецької та Луганської областей на підконтрольну Україні територію не здійснювалось.

Державна архівна служба України на запит заявниці також рекомендувала звернутися безпосередньо до навчального закладу або до Департаменту освіти і науки Луганської державної (військової) адміністрації, що підтверджується відповідним листом від 12 серпня 2024року.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи заяву про встановлення факту, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що факт належності заявниці документу про освіту знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. Як правову підставу для задоволення заяви суд першої інстанції виснував, що встановлення цього факту потрібно заявниці для призначення пенсії, тобто має наслідком виникнення пенсійних правовідносин, іншим шляхом встановити факт навчання заявниця немає можливості, оскільки м. Алчевськ Луганської області є тимчасово окупованою територією, яка непідконтрольна Україні.

Суд вважав, що відсутня об`єктивна можливість отримати офіційні документи необхідні заявниці для підтвердження факту навчання, окрім як встановлення цього факту в судовому порядку.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших.

Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, скаржник вказував, що при відмові заявниці у призначенні пенсії їй було роз`яснено необхідність надання довідки, виданої навчальним закладом на підставі первинних документів про періоди, форму навчання та присвоєну кваліфікацію, а тому, на думку скаржника, така відмова була законною, проте вказані доводи не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вони не стосуються ініційованого заявницею у даній справі провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення.

Інша вимога апеляційної скарги зводилась до того, що в даному випадку наявний спір про право, а тому заява ОСОБА_1 мала б бути залишена без розгляду, однак таке твердження скарги є безпідставним, з огляду на наступне.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У даній справі ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про встановлення факту здобуття нею професійно-технічної освіти за професією "контролер касир продовольчих товарів магазинів самообслуговування" у Технічному училищі №102 м. Комунарськ (м.Алчевськ) в період з 01 вересня 1981року по 20 липня 1982року та отримання диплому НОМЕР_1 від 20 липня 1982року на ім?я ОСОБА_1 .

Встановлення факту необхідно їй для призначення пенсії, заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, а тому вона звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту і подала відповідні докази.

Заперечення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області на те, що заявниця має право на призначення пенсії, оскільки заявлений нею факт не підтверджено належними доказами, а тому існує спір про право, є помилковим, оскільки самі собою такі заперечення не свідчать про існування спору про право.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є помилковими.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб скаржник надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Тож, дослідивши усі докази у справі надані заявницею, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025року.

Суддя: