Справа №359/4472/24
Провадження №2-др/359/32/2025
12 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Другої бориспільської державної нотаріальної контори, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Друга бориспільська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини,
У судовому засіданні представник позивача Малахова В.О. підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.
Завідувач Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипка А.О.заперечує проти задоволення заяви та посилається на те, що деякі послуги, оплату за які ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача, позивач отримала ще до винесення оскаржуваної постанови. Крім того, представник позивача Малахова В.О. намагається включити до оплати своїх послуг її участь як представника у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, де Друга бориспільська державна нотаріальна контора бере участь лише як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Тому представник відповідача Скрипка А.О. просить суд відмовити у задоволенні заяви представника позивача Малахової В.О. про ухвалення додаткового рішення.
Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив такі обставини.
1 березня 2024 року між ОСОБА_3 та адвокатом Малаховою В.О. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №6-ЦП (а.с.28-31 т.2), яким визначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких зазначені в додатку №1.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 24 квітня 2025 року (а.с.7-15 т.2) було задоволено позов ОСОБА_3 до Другої бориспільської державної нотаріальної контори: визнано незаконною та скасовано постанову державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори №626/02-31 від 25 квітня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; а також задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 : визначено ОСОБА_4 додатковий строк у три місяці, відлік якого починати від дати набрання рішенням суду законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents проти Латвії» (заява №58442/00) зазначено, що суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З актів приймання-передачі послуг вбачається, що 1 березня 2024 року адвокат Малахова В.О. надала ОСОБА_3 послуги: усну консультацію вартістю 750 гривень 00 копійок (а.с.34 т.2) та адвокатський запит вартістю 1500 гривень 00 копійок (а.с.35 т.2); 29 квітня 2024 року комплексне ведення справи у суді першої інстанції (складання необмеженої кількості документів, 2 відвідування судових засідань) вартістю 10000 гривень 00 копійок (а.с.36 т.2); 14 листопада 2024 року представництво інтересів в судовому засіданні 24 вересня 2024 року та 14 листопада 2024 року вартістю 2000 гривень 00 копійок (а.с.37 т.2); 18 лютого 2025 року представництво інтересів в судовому засіданні 28 січня 2025 року та 18 лютого 2025 року вартістю 2000 гривень 00 копійок (а.с.38 т.2); 24 квітня 2025 року представництво інтересів в судовому засіданні 24 квітня 2025 року вартістю 1000 гривень 00 копійок (а.с.39 т.2).

Матеріалами справи підтверджуються фактично понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 17250 гривень 00 копійок (750 + 1500 + 10000 + 2000 + 2000 + 1000). Водночас, у межах цивільної справи розглядалось одразу два позови: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що і обумовило більш тривалий розгляд справи з проведенням більшої кількості судових засідань. Тому суд погоджується з представником Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипкою А.О. щодо необхідності врахування тієї обставини, що представник позивача ОСОБА_1 брала участь також як представник ОСОБА_3 в межах предявленого до неї ОСОБА_4 позову, який був задоволений. Відтак витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Другої бориспільської державної нотаріальної контори, становлять 1/2 частку від загальних витрат, тобто 8625 гривень 00 копійок (17250,00 :2). На думку суду такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом Малаховою В.О. послугами, обсягом таких послуг та часом, витраченим адвокатом на їх виконання. З квитанцій (а.с.40-42) вбачається, що ОСОБА_3 витратила грошові кошти в загальному розмірі 167 гривень 00 копійок на оплату послуг поштового зв`язку. Однак стягнення таких витрат не охоплюється ст.133 ЦПК України. Поштове відправлення примірника позовної заяви ОСОБА_4 є процесуальним обов`язком позивача, передбаченим ч.1 ст.177 ЦПК України, направлення листа щодо укладення мирової угоди взагалі стосується позову ОСОБА_4 .

Зі змісту резолютивної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 24 квітня 2025 року (а.с.15 т.2) вбачається, що питання про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогузалишилось не вирішеним.

З огляду на це суд висновує про те, що з метою усунення вказаного процесуального недоліку належить стягнути з Другої бориспільської державної нотаріальної конторина користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8625 гривень 00 копійок. Підстави для стягнення судових витрат в більшому розмірі відсутні, тому у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 в іншій частині слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача Малахової Віри Олексіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Другої бориспільської державної нотаріальної контори, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Друга бориспільська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з Другої бориспільської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8625 гривень 00 копійок.

У задоволенні заяви в частині вимоги про стягнення судових витрат в більшому розмірі відмовити.

Повний текст додаткового рішення складений 19 травня 2025 року.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта