Дата документу 14.05.2025 Справа № 333/4254/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/4254/21 Пр. № 22-ц/807/34/25Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
УХВАЛА

14 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна, про визнання договору дарування недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

У червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-7), який в подальшому уточнив (т.с. 2 а.с. 66-70), та в якому просив визнати недійсним договір дарування нерухомого майна нежитлового приміщення XIV першого поверху літ. А-9, А-1, загальною площею 96,5 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений 26.06.2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Тетяною Сергіївною, за реєстровим № 699, судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 28.04.1995 року між ним та ОСОБА_4 (Відповідач 2) укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану міськрайонному м. Запоріжжя, актовий запис N? 384 від 28.04.1995 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 (Відповідач 1). Під час шлюбу з ОСОБА_4 позивачем було набуте нерухоме майно - об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення XIV першого поверху літ. А-9, А'-1, загальною площею 96.5 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. реєстровий N?3769. Вищевказане майно було оформлене на дружину позивача ОСОБА_4 . Вищевказане нерухоме майно було спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача 2. На підставі договору дарування нерухомого майна від 26.06.2020 року (реєстровий N? 699), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. вищевказане нерухоме майно було передано у дар Відповідачеві 1 - доньці сторін ОСОБА_3 . Внаслідок недбайливого ставлення Відповідача 1 до майна, отриманого у дар, неодноразово виникала загроза втрати зазначеного майна. Відповідач 1 фактично з 2019 року проживає в іншій державі Республіка Чехія, у м. Запоріжжя з`являється 1 або 2 рази на рік протягом нетривалого часу. Відповідач 1 не приймає участь у користуванні нерухомим майном, не сплачує рахунки щодо утримання подарованого майна, не приймає часті у користуванні зазначеним майном та фактично не користується подарованим майном. Тягар утримання подарованого майна в повній мірі покладено на Позивача та Відповідача 2. У травні 2021 року, у Позивача з Відповідачем 1 виникли розбіжності у поглядах на подальше користування зазначеним майном. Відповідач 1 зазначила, що планує відчужити подароване майно. Однак, Позивач не поділяє зазначені погляди на спірне майно, оскільки вважає, що нерухоме майно повинно залишатись у сім`ї, здійснює догляд за ним, сплачує рахунки за утримання. Позивач звернувся з пропозицією до Відповідача 1 та Відповідача 2 про скасування договорів дарування в нотаріальному порядку за згодою сторін, однак дана пропозиція була проігнорована Відповідачами. Через різнобачення щодо спірного майна стосунки Позивача з Відповідачем 1 ускладнилися, добитися консенсусу із спірного питання не вдається можливим. Відповідач ігнорує будь-які пропозиції Позивача а також будь-які прохання та розмови, в тому числі телефонні. Фактично з моменту укладення договорів дарування не відбулося передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному. Позивач та Відповідач 2 продовжують утримувати майно в належному стані, опікуватись про його збереження після укладення договору дарування. Отже, сторонами правочину не вчинено жодної дії на його реальне виконання, що додатково підтверджує факт відсутності вільного волевиявлення позивача під час надання згоди на укладення правочину. Окрім того, позивач вважає, що граючи на його батьківських почуттях до єдиної дочки та зображаючи люблячу дружину, останні здійснили всі заздалегідь сплановані дії, направлені на введення його в оману та позбавлення його не тільки єдиного житла, а й взагалі повноцінної сім`ї, виведення майна із режиму спільно набутого майна подружжя, про що свідчать надумані несподівані для нього заява про розлучення, заяви про застосування обмежувального припису і заява про вчинення кримінального правопорушення до ДБР. В день укладення спірного правочину, Відповідачі уклали між собою акт прийому-передачі, згідно якого сторони склали цей акт на підставі попередньої домовленості, щодо подальшого нотаріального укладення договору дарування спірного майна, про наступне: ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4 прийняла спірне майно, та в цей же день ОСОБА_4 отримала комплект ключів від цього майна. Окрім того, в цей же день Відповідач 1 видала на ім?я Відповідача 2 довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Білою Т.С. за реєстровим N?700, згідно якої - ОСОБА_4 набула право вчиняти будь-які договори, включаючи договори купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, оренди, тощо, а також одержувати належне ОСОБА_3 все майно, включаючи грошові суми. Такі дії свідчать про те, що спірне майно фактично не вибуло із володіння, користування та розпорядження Відповідача 2 ОСОБА_4 , про те вибуло із режиму спільного майна подружжя, набутого у шлюбі позивачем та ОСОБА_4 . ОСОБА_4 , укладаючи спонукаючи позивача на укладення спірного правочину знала про наявність зазначених обставин, проте ОСОБА_1 , якби він володів цією інформацією, не вступив б у правовідносини, невигідні для нього.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Стоматова Е.Г. (т.с. 1 а.с. 15). Ухвалою суду першої інстанції від 30 червня 2021 року (т.с. 1 а.с. 16) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 35-36) в порядку задоволення заяви ОСОБА_1 (т.с. 1 а.с. 21-25) було забезпечено позов, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення XIV першого поверху літ. А-9, А'-І, загальною площею 96.5 кв. м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкт нерухомого майна, до виконання рішення по суті заявлених вимог.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с. 244) витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Тетяни Сергіївни належним чином засвідчену копію довіреності, зареєстрованої в реєстрі 26.06.2020 року за №700, виданої ОСОБА_3 на розпорядження всім майном на ім`я ОСОБА_4 , а також інформацію чи скасована ця довіреність ОСОБА_3 на теперішній час. На виконання вищезазначеної ухвали суду першої інстанції приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. направлено до суду першої інстанції належним чином засвідчену копію довіреності (т.с. 2 а.с. 5-6)

У листопаді 2023 року до суду першої інстанції від представника позивача адвоката Шоніної О.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в іншій цивільній справі №336/12202/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди (заяви) на відчуження нерухомого майна недійсною (т.с. 2 а.с. 241-242).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2024 року (т.с. 3 а.с. 39-40) у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Шоніної О.В. про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в іншій цивільній справі №336/12202/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди (заяви) на відчуження нерухомого майна недійсною у цій справі відмовлено через відсутність підстав для останнього, виходячи з такого.

«..Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Визначаючи наявність передбачених ст. 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 6 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Пов`язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

В даному випадку зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, а також зміст заявлених позовних вимог у цивільній справі №333/4254/21 та цивільній справі №336/12202/23, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що представником позивача не доведено того факту, що розгляд та вирішення цивільної справи №333/4254/21 є об`єктивно неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №336/12202/23…».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2024 року (т.с. 3 а.с. 80-85) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 13 липня 2021 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 3 а.с. 93-107) просив зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №336/12202/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус ЗМНО Біла Т.С. про визнання згоди (заяви) на відчуження нерухомого майна недійсною, від якого залежить вирішення даної справи, а також рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Апеляційне провадження у цій справі було відкрито та дана справа перебуває на розгляді апеляційного суду.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційному суду також окреме клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в іншій цивільній справі №336/12202/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди (заяви) на відчуження нерухомого майна недійсною, від якого залежить вирішення даної справи (т.с. 3 а.с. 241-244).

В обґрунтування свого клопотання сторона позивача апелянта зазначала таке: «У провадженні Запорізького апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2024. Так, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2023 у справі №317/2213/21, провадження № 61-10790св23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербина Г.Ю., про визнання договорів дарування, колегія суддів звернула увагу позивача, що позивач не є стороною оскаржуваних договорів, а здійснив лише односторонній правочин - надав згоду на відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Разом із тим, вказаний правочин ОСОБА_1 не оскаржив, визнати недійсним його не просив. Суди попередніх інстанцій на вказане належної уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи висновки Суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 після ознайомлення зі змістом вище вказаної постанови, було подано позовну заяву до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про визнання нотаріально посвідченої згоди позивача (заяви), посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. 26.06.2020 за реєстровим № 697, відповідно до якої позивач надав згоду своїй дружині ОСОБА_4 на дарування нежитлового приміщення І поверху літ. А - 9, А' за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлового приміщення XIV першого поверху літ. А - 9, А' - 1 за адресою: АДРЕСА_1 , доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - недійсною. Враховуючи те, що саме на підставі зазначеної заяви (згоди) ОСОБА_1 було укладено ОСОБА_4 договір дарування нежитлового приміщення на користь ОСОБА_3 , який оспорюється в даному провадженні, вважаємо за необхідне заявити клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення спору Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі №336/12202/23. Визнання спірного правочину недійсним є похідною вимогою від визнання недійсною згоди на його укладення, обидві справи мають тісний матеріально-правовий зв`язок, а тому у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання згоди на посвідчення договору дарування недійсною, факти, встановлені в цій справі, будуть мати преюдиційне значення для даної справи. Відповідно до п.6 ч.1 ст. ЦПК України, Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

У даному судовому засіданні представник апелянта позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 наполягала на розгляді та задоволенні вищезазначеного клопотання про зупинення провадження у цій справі, з урахуванням усних та письмових уточнень останнього від 14.05.2025 року (т.с. 3 а.с. 243), а саме: до набрання законної сили судовим рішенням не Шевченківського, а Комунарського районного суду м. Запоріжжя в іншій цивільній справі №336/12202/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди (заяви) на відчуження нерухомого майна недійсною, від якої залежить вирішення цієї справи.

Оскільки,

-ухвалою Шевченківського районного суду від 16 грудня 2024року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2025 року (витяг з ЄДРСР т.с. 4 а.с. 167-171), вищезазначену іншу цивільну справу № 336/12202/23 було передано на розгляд за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, останнім вона прийнята, призначена до розгляду, не розглянута (витяг з ЄДРСР - т.с. 4 а.с. 207-209);

-провадження в іншій вищезазначеній цивільній справі № 336/12202/23 було відкрито Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ще ухвалою від 27 листопада 2023року (копія останньої та позову додавались до клопотання про зупинення у цій справі у суді першої інстанції т.с. 2 а.с. 246-150а, т.с. 3 а.с. 22-23) та остання вже була предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Запоріжжя станом на час ухвалення оскаржуваногорішення суду першої інстанції 25 березня 2024 року (т.с. 3 а.с. 80-85) у цій справі;

-позивач при уточненні його вищезазначеної позовної заяви у цій справі лише у мотивувальній її частині (т.с. 2 а.с. 66-70) наполягав на тому, що він не надавав дружині згоди саме на укладення вищезазначеного договору дарування, а тому з урахуванням правового висновку Верховного Суду в іншій вищезазначеній цивільній справі ЄУН 317/2213/21 у постанові від 01 листопада 2023 року (т.с. 3 а.с. 1 зворот - 6) за участю тих самих сторін при тих самих фактичних обставинах справи, але лише договір дарування відносно іншого майна, з урахуванням того, що згода позивача на відчуження майна це односторонній правочин позивача та мала бути оспорена ним не лише у мотивувальній частині його позову, як у цій справі, а й бути змістом саме позовних вимог, які позивач у цій справі не заявляв (т.с. 3 а.с. 5 - ст. 263 ч. 4 ЦПК України), то суд першої інстанції мав, враховуючи, що оскаржуване рішення у цій справі було ухвалено лише 25 березня 2024року, а провадження в іншій справі №336/12202/23 за позовом позивача про оспорення шкоди Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було відкрито 27 листопада 2023 року (т.с. 3 а.с. 22-23), а тому суд першої інстанції, з метою повного та всебічного розгляді цієї справи, мав би зупинити провадження у цій справі в порядку задоволення вищезазначеного клопотання сторони позивача.

Заслухавши у даному судовому вищезазначене клопотання сторони апелянта позивача про зупинення провадження у цій справі з урахуванням усних та письмових уточнень, яке представник апелянта позивача просила апеляційний суд задовольнити, думку з приводу цього клопотання представника відповідачів, дослідивши зміст клопотання та матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про доцільне та необхідне зупинити провадження у цій справі з таких підстав.

Дійсно відповідно до вимог ст. 251 ч. 1 п. 6, ст. 253 ч. 1 п. 5 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку … цивільного … судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Тобто, у кожному конкретному випадку, учасник справи, який зацікавлений у зупиненні провадження у справі має надати обґрунтування суду, що без результатів розгляду іншої справи, цю справу розглядати об`єктивно неможливо.

Апеляційним судом у цій конкретній справі встановлено, що сторона апелянта - позивача раніше в суді першої інстанції заявляла вищезазначене клопотання про зупинення провадження у цій справі, однак судом першої інстанції у цій справі було відмовлено (ухвала суду першої інстанції т.с. 3 а.с. 39-40), проте, обов`язковим для врахування у цій справі при апеляційному перегляді цієї справи в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України є вищезазначени1 правовий висновок Верховного Суду, хоча й в іншій вищезазначеній цивільній справі відносно іншого майна, однак за участю тих самих сторін та відчуженого майна при тих самих обставинах в частині того, що згода позивача на відчуження майна це односторонній правочин позивача та мала бути оспорена ним не лише у мотивувальній частині його позову, як у цій справі, а й бути змістом саме позовних вимог, які позивач у цій справі не заявляв (т.с. 3 а.с. 5 - ст. 263 ч. 4 ЦПК України), то апеляційний суд вважає за доцільне і необхідне зупинити провадження у цій справі в порядку задоволення вищезазначеного клопотання сторони апелянта - позивача, щоб не позбавляти позивача права на захист судом його права, яке він вважає порушеним при вищевикладених обставинах з боку відповідачів, у спосіб, якій він обрав на свій розсуд (ст. 20 ч. 1 ЦК України) при вищевикладених обставинах.

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 12 ч. 5, 252 ч. 1 п. 10, 263 ч.4, 381 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя в іншій цивільній справі №336/12202/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди (заяви) на відчуження нерухомого майна недійсною у цій справі задовольнити.

Провадження у цій справі зупинити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повна ухвала апеляційним судом складена 15.05.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Поляков О.З.