КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/572/23 Головуючий у 1 інстанції: Яценко Н.О.
Провадження №22-ц/824/4456/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталій Григорович, ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича.

Просив суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. при примусовому виконанні виконавчого листа № 756/572/23 виданого 11.08.2023 Оболонським районним судом м. Києва, щодо визначення вартості майна ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний/кадастровий номер :03:002:0059, площа: 0,0932 га., місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада Малютянська без здійснення взаємної згоди сторонами виконавчого провадження, а також без включення до оцінки двох будівель, паркану та металевих воріт, які було описано та накладено арешт згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № НОМЕР_1 від 12.12.2023 протиправними;

Визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. при примусовому виконанні виконавчого листа № 756/572/23 виданого 11.08.2023 року Оболонським районним судом м. Києва щодо зупинки виконавчого провадження № НОМЕР_1 протиправною та зупинити стягнення на підставі виконавчого документа № 756/572/23 виданого 11.08.2023 Оболонським районним судом м. Києва;

Зупинити реалізацію арештованого майна згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № НОМЕР_1 від 12.12.2023: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний/кадастровий номер :03:002:0059, площа:0.0932 га., місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада. Малютянська двох будівель, паркану та металевих воріт.

В обґрунтування скарги зазначив, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва 11 травня 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором між батьками про сплату аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021 у розмірі 951 872, 53 грн, що складається з основної суми боргу у розмірі 874 517 грн, інфляційних витрат у розмірі 74 362, 93 грн, та пені у розмірі 2 992, 60 грн.

19 червня 2023 року ухвалено додаткове рішення, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн.

Заочне та додаткове рішення суду були ухвалені за відсутності ОСОБА_1 , про його наявність йому стало відомо після того, як було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішень, з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень.

Повний текст рішень суду, ОСОБА_1 отримав після звернення представника до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи.

Ухвалою від 23 листопада 2023 року Оболонського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду було задоволено.

Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду у справі № 756/572/23.

Під час ознайомлення із матеріалами справи 14.12.2023 апелянту стало відомо наявність ухвали від 30.11.2023 у справі № 756/572/23 за клопотанням/заявою (поданням) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

З тексту ухвали та поданих приватним виконавцем документів, які стали підставою для її ухвалення судом, стало відомо про те, що приватним виконавцем здійснюється виконавче провадження № НОМЕР_1 за виконавчим листом № 756/572/23 від 11.08.2023, виданого Оболонським районним судом м. Києва.

Заявою від 23 січня 2024 року № 379 приватний виконавець був повідомлений про зміну місця проживання чи перебування боржника, однак в супереч цього про результати оцінки нерухомого майна, яке було виставлено на аукціон боржник не повідомлявся. В заяві серед іншого наводились підстави для зупинення виконавчого провадження на підставі вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», однак заява залишилась без відповіді.

18 березня 2024 року в мережі Інтернет в пошуковій системі Google за контекстним пошуком кадастрового номеру земельної ділянки :03:002:0059 було отримано інформацію про розміщений на електронному торговому майданчику оператора ТОВ «ВЕР-ТАС» електронний аукціон.

З інформації, яка розміщена в описі лоту за адресою: https://trades.vertas.com.ua/uk/landArrested-english/procedures/view?id=LAE001-UA-05 вбачається, що відбулись торги з продажу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний/кадастровий номер :03:002:0059, площа:0.0932 га., місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада. Малютянська. На земельній ділянці знаходиться дві будівлі (не зареєстрований у визначеному законом порядку), паркан та металеві ворота.

Одночасно із цим, згідно висновку про вартість майна, який розміщений на сайті проведення торгів метою оцінки було визначення вартості земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0059, площа:0.0932 га., місцезнаходження: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада. Малютянська для встановлення початкової (стартової) вартості ціни при відчуженні на аукціоні або інших випадках конкурентних торгів.

Зазначає, що оцінка була проведена без врахування наявних на земельній ділянці двох будівель, паркану та металевих воріт. А таким чином, з порушенням майнових прав боржника, оскільки вказаний звіт не було направлено на адресу боржника, про оголошення торгів також не було відомо.

Крім того, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2023 по справі № 756/572/23 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку не містила в собі опису майна, відмінного від земельної ділянки, але яке було також не зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто дві будівлі, паркан та металеві ворота, які було описано та накладено арешт згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № НОМЕР_1 від 12.12.2023.

З огляду на те, що виконавче провадження було розпочато згідно постанови про відкриття провадження від 14.08.2023, ОСОБА_1 жодних документів виконавчого провадження не отримував та не був обізнаний про хід виконавчого провадження.

Після того, як приватний виконавець був повідомлений про місце проживання боржника останній не направив звіт про оцінку майна, не повідомив про те, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2023 по справі № 756/572/23 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку була оскаржена і справа за апеляційною скаргою призначена до розгляду в Київському апеляційному суді на 15.05.2024.

Також було оскаржено заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року у справі № 756/572/23, що зумовлює зупинення виконавчого провадження та зупинку електронних торгів, про що приватному виконавцю відомо, оскільки відповідно до вимог частини п`ятою статті 14 ЦПК України, суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Приватні виконавці, реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. таким чином стягнення відбувається за рішеннями суду, які не набрали законної сили.

Вказує, що приватний виконавець в порушення вимог закону сформував проект заявки на реалізацію арештованого майна, хоча знав про те, що боржник в Україні не проживає, має представника, однак без належного повідомлення фактично вчинив дії щодо примусової реалізації нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 не надав суду доказів протиправності дій приватного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження арешту, оцінки майна та передачу нерухомого майна боржника на реалізацію, як і не надано доказів бездіяльності приватного виконавця щодо не зупинки виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що заявою від 23 січня 2024 року № 379 приватний виконавець був повідомлений про його зміну місця проживання чи перебування, однак не повідомив його про результати оцінки нерухомого майна, яке було виставлено на аукціон.

Вважає, що оцінка була проведена без врахування наявних на земельній ділянці двох будівель, паркану та металевих воріт.

Ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2023 по справі

№ 756/572/23 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку не містила в собі опису майна, відмінного від земельної ділянки, але яке було також не зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто дві будівлі, паркан та металеві ворота, які було описано та накладено арешт згідно постанови про опис та арешт майна у ВП № НОМЕР_1 від 12.12.2023.

Вважає, що клопотання/заява (подання) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку було судом задоволенню помилково і є передчасним.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Бузанов Д.В., підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, просив її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Представники приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. адвокат Пилипчук В.Г та представник заінтересованої особи Коваль М.С. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва № 756/572/23 від 11.08.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021 у розмірі 951 872,53 грн., що складається з основної суми боргу в розмірі 874 517 грн., інфляційних втрат 74 362,93 грн. та пені у розмірі 2992,60 грн.

Матеріали цивільної справи № 2/756/2060/23 (756/572/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, як на час надходження скарги до суду, так і на даний час у суді не перебувають, то справа перебувала у суді апеляційної інстанції, а наразі - у касаційній інстанції, у зв`язку з чим судом не вирішувалося питання в тому числі про зупинення дії оскаржуваного рішення.

На даний час заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 про стягнення заборгованості за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати не скасовано, протилежне судом не встановлено.

На виконання рішення суду 11.08.2023 Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 756/572/23 який 14.08.2023 було пред`явлено стягувачем до виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. від 14.08.2023 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

15 серпня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В.Г. було накладено арешт на все майно належне боржнику.

В межах виконавчого провадження постанови приватним виконавцем направлялися боржнику за адресою його реєстрації місця проживання зазначені у виконавчому листі.

Згідно з висновком зазначеному в Постанові Верховного суду від 13.12.2018 у справа № 636/620/18, боржник діє не добросовісно, не отримуючи надісланих на його адресу документів виконавчого провадження та тривалий час фактично ухиляючись від виконання рішення суду, оскільки боржник був обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від нього добросовісної процесуальної поведінки та цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на його адресу.

Матеріалами справи підтверджується обізнаність боржника о примусовому виконанні судового рішення, оскільки було здійснено в тому числі примусове звернення на заробітну плату боржника.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30.11.2023 задоволено подання приватного виконавця Пилипчука В.Г., стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку. Звернуто стягнення на належну боржнику ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :03:002:0059, загальною площею 0,0932 га, що знаходиться в селі Малютянка Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.02.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2023.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2023 залишено без змін.

Приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. 12.12.2023 в рамках виконавчого провадження провадились виконавчі дії з опису, арешту, оцінки майна боржника, а саме описано та накладено арешт на майно : земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний/кадастровий номер :03:002:0059, загальною площею 0,0932 га, що знаходиться в селі Малютянка Києво-Святошинського району Київської області.

На земельній ділянці приватний виконавець зазначив, що знаходяться дві будівлі не зареєстровані у встановленому законом порядку, дерев`яний паркан та металеві ворота.

У межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В.Г. постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 28.12.2023 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Оцінка і консультації», яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, для участі у виконавчому провадженні з примусового виконання.

24.01.2024 суб`єктом оціночної діяльності підготовлено висновок про вартість вищевказаного майна.

08.04.2024 в межах виконавчого провадження проведено електронні торги.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною восьмою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що приватний виконавець надіслав на зареєстровану адресу проживання боржника відповідну постанову про залучення оцінювача. Отже, твердження скаржника є безпідставними. Після отримання приватним виконавцем заяви про проживання боржника за кордоном, приватним виконавцем за адресою вказаною в заяві також в Болгарію направлялась постанова про залучення оцінювача та висновок щодо вартості майна, проте конверт повернувся без вручення.

Таким чином, дії приватного виконавця щодо надсилання документів виконавчого провадження відповідають правилам статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією, за адресою, зазначеною у виконавчому листі.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що приватний виконавець не забезпечив отримання боржником матеріалів виконавчого провадження, не надіслав постанов про відкриття виконавчого провадження, опис та арешт майна боржника, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи тривале невиконання боржником рішення суду єдиним можливим способом виконання рішення було проведення опису та арешту майна боржника для його примусової реалізації або для спонукання боржника до виконання рішення суду.

З огляду на викладене, дії приватного виконавця щодо проведення опису та накладення арешту на нерухоме майно є правомірними, оскільки відповідно до положень вище наведеної ст. 56 Закону N 1404-VIIIарешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року справа N 501/578/19 (провадження N 61-9551св20), що відповідно ч. 4ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судом.

Порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за№ 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5) (в редакції, чинній на час проведення електронних торгів) № 2831/5.

Відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Правила ж проведення електронних торгів визначені Порядком № 2831/5.

Відповідно до частини першої статті 48Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з частиною п`ятою 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2ст. 56 Закону N 1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 61Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 2831/5 електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Згідно зі змістом ст. 57 Закону N 1404-VIII,визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до частин першої та третьої розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29вересня 2016року №2831/5 датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна.

Скаржник вважається таким, що ознайомлений з результатами оцінки майна. При цьому доказів, що боржник звертався до приватного виконавця або ж намагався звернутися з вимогою про рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна, скаржник не надає, тобто вбачається, що правом на рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна з метою спростування його результатів скаржник не скористався.

Отже, суд першої інстанції вірно зауважив, що не встановлено порушення порядку повідомлення боржника про результати проведеної оцінки майна.

При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця при здійсненні виконавчих дій щодо передачі нерухомого майна боржника на реалізацію відповідали наведеним вимогам закону, порядок здійснення виконавчих дій і строки направлення документів виконавчого провадження приватним виконавцем дотримані, а отже він діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України.

Доводи скарги про зобов`язання приватного виконавця зняти арештоване майно боржника з реалізації не входить до повноважень виконавця, а дана дія здійснюється Організатором електронних торгів -ДП "СЕТАМ".

Пункт 5 розділу XI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 N 2831/5, містить вичерпний перелік підстав для припинення електронних торгів: у разі надходження від виконавця постанови про закінчення виконавчого провадження, постанови, в якій зазначено про зняття арешту з майна, або постанови про повернення виконавчого документа стягувану Організатор зобов`язаний негайно припинити електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною) та зняти майно з /реалізації.

Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 N 6 - виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Враховуючи те, що положеннями ч. 1ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, який не містить підстав для зупинення передачі майна на реалізацію у зв`язку з оскарженням результатів визначення вартості чи оцінки майна, а також те, що скаржником не наведено у скарзі обґрунтувань наявності інших підстав для зупинення передачі майна на реалізацію, ніж сам факт незгоди скаржника із оцінкою майна, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість даної вимоги заявника.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця щодо залучення суб`єкта оцінки, визначення вартості майна (здійснення оцінки), використання висновку про оцінку майна боржника та передача майна боржника на реалізацію були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця, при цьому право заявника на належне вчинення виконавчих дій при здійснені виконавчого провадження не було порушено.

Колегія суддів зазначає, що вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо вчинення останнім дій на реалізацію арештованого майна, мають формальний характер, оскільки стосуються скасування заходів, вчинених державним виконавцем для реального виконання судового рішення, яке не було скасовано на час виконання відповідних дій.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, з урахуванням підстав апеляційного оскарження, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення на теперішній час боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, боржник системно вчиняє дії, які перешкоджають його примусовому виконанню, що порушує вимоги частини п`ятої статті 19 Закону України " Про виконавче провадження".

Інші доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують і зводяться лише до незгоди з висновком суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2025 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана