Провадження № 2-о/537/55/2025
Справа № 537/788/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст заяви.

06 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду в окремому провадженні із заявою за участі заінтересованої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якій просить встановити факт належності їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтва про право на спадщину за заповітом №389 від 26.01.1972 року, видане Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з заявою про державну реєстрацію права власності на отримане у спадщину нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 26 січня 1972 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, за реєстром номер 389. 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 отримала відмову у проведенні реєстраційних дій, так як подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Так, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом ім`я та по батькові ОСОБА_1 вказано « ОСОБА_2 », що не збігається із записом імені та по батькові в паспорті « ОСОБА_3 ». Вважає, що причина неправильного написання її імені та по батькові у свідоцтві про право на спадщину за заповітом виникла виключно у зв`язку з помилковим перекладом. Зазначена помилка у правовстановлюючому документі обмежує її у праві володіння, розпорядження та користування належним їм нерухомим майном. Встановлення даного факту необхідно для державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Рух справи.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання, витребувано у Полтавського обласного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.03.2025 року витребувано у Полтавського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , спадщину після якого прийняла його онука ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 січня 1972 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом Кузнецовою І.А., за реєстром №389.

Позиція учасників процесу в судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримує.

Заінтересована особа Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини установлені судом та мотиви ухваленого рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Установлено, що 26 січня 1972 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальної конторою на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме, частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» відповідно до довідки від 13.11.2024 року №61/5924.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, видане на ім`я ОСОБА_1 ьївни 26 січня 1972 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальної конторою за заповітом ОСОБА_4 , посвідченим 25.06.1970 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державного нотаріальної контори, яким заповідач заповів все своє майно онуці ОСОБА_1 изаветі ОСОБА_6 . Що очевидно вказує на допущену помилку при написанні імені спадкоємця ОСОБА_1 іївни у виданому свідоцтві про право на спадщину за заповітом.

13 грудня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з заявою про державну реєстрацію права власності на отримане у спадщину нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину №389, видане 26 січня 1972 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою.

18 грудня 2024 року державний реєстратор відмовив ОСОБА_1 у проведенні реєстраційної дії у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Так, суб`єктом вказаної заяви і заявником є ОСОБА_1 , тоді як у свідоцтві про право на спадщину співвласницею житлового будинку є ОСОБА_5 . Роз`яснено право звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що ім`я, по батькові заявника є ОСОБА_1 і даний факт підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 16.12.2000 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області; карткою платника податків на ім`я ОСОБА_1 , виданою Кременчуцькою державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Полтавській області; копією заповіту, складеного ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 , посвідченого 25 червня 1970 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, за реєстром №389, належить заявнику ОСОБА_1 .

Установлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, а саме для реалізації майнових прав на належне їй нерухоме майно, державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Заінтересованою особою не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право).

З огляду на наведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 77, 81, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 316 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Установити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу на житловий будинок, а саме, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 січня 1972 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, за реєстром номер 389, в якому помилково зазначено її ім`я та по батькові як « ОСОБА_2 ».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення виготовлений 27.05.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.