Провадження № 22-ц/812/835/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 490/9045/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником адвокатом Літковою Людмилою Вікторівною, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 21 березня 2025 року під головуванням судді Гуденко О.А., повне судове рішення складено цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач зазначав, що в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за укладеним між ним та АКБ "ТАС-Комерцбанк" кредитним договором в іпотеку була передана належна йому квартира АДРЕСА_1 . 19 червня 2019 року державним реєстратором КП «ЕНЕРГО» було проведено перереєстрацію права власності на вказану квартиру на нового власника - ТОВ «Кредитні ініціативи» як правонаступника іпотекодержателя АКБ «ТАС-Комерцбанк» на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 29 березня 2019 року. Підставою зміни власника квартири зазначений договір іпотеки № 96 від 22 березня 2006 року, яким забезпечено виконання кредитного договору № 07/ПК-79 від 22 березня 2006 року про надання споживчого кредиту ОСОБА_1

12 травня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у справі №490/4027/21 ухвалив рішення, яким скасував вищезазначене рішення державного реєстратора. Після чого він звернувся до державного реєстратора з метою відновлення права власності на належну йому квартиру, але відновити право власності не зміг, так як право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_2 на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого 23 грудня 2021 року приватним нотаріусом Боненко Т.Л.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та поновити право власності на неї за ним.

21 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рябець Г.Я. - подала суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України - до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року вказане клопотання було задоволено, зупинено провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Вирішуючи питання необхідності зупинення провадження у даній справі, суд виходив з того, що позивач перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, а тому провадження у даній справі підлягає обов`язковому зупиненню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Літкова Л.В., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначала, що суд помилково вважав, що витяг з наказу командира військової частини про перебування позивача у Збройних Силах України, свідчить про наявність обставин для зупинення провадження у справі, оскільки його зміст не дає можливості достовірно встановити чи дійсно позивач перебуває у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. За такого, на думку апелянта, відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження. На підтвердження доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_2 адвокат Літкова Л.В. - посилається на висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17 від 09 листопада 2023 року у справі № 402/540/19.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Рябець Г.Я., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги та порушення норм чинного законодавства при її поданні, просила відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін. Представник позивача зазначала, що відповідачкою порушено процесуальні строки на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року, не дотримано вимог щодо одночасного направлення усіх матеріалів апеляційної скарги суду та сторонам у справі. Також адвокат Рябець Г.Я. вказувала, що ОСОБА_1 відповідно до Довідки за формою 5 № 2241 від 16.04.2025 р. перебуває з 22.09.2023 р. по теперішній час на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , даний факт підтверджується і Витягом із наказу № 362 від 27.12.2024 року.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Літкова Л.В. підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача адвокат Рябець Г.Я. - просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України у період військового стану, запровадженого у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України, тому існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини звертав увагу, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що "зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи".

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що "межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Отже, застосовуючи пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України, суд має всебічно з`ясувати, чи існують об`єктивні обставини, що унеможливлюють участь сторони в судовому процесі. Зокрема слід установити: чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу сторона, яка просить зупинити провадження, переведена на воєнний стан, і що заявник виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався заявник правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог.

У справі, яка переглядається, встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Рябець Г.Я. -, подала клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване перебуванням позивача у складі Збройних Сил України.

На підтвердження проходження позивачем військової служби надала копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2024 року де зазначено, що солдата ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2024 №190-РС з 27 грудня 2024 року призначено на посаду стрільцем-номером обслуги другого механізованого відділення третього механізованого взводу третьої механізованої роти механізованого батальону військової частини НОМЕР_1 , копію військового білета ОСОБА_1 , а до суду апеляційной інстанції також додатково додала довідку форми 5 від 16 квітня 2025 року № 2241, видану тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , де зазначено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22 вересня 2023 року по теперішній час.

Проте вказані документи не містять інформації, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі виконує бойові завдання у зоні бойових дій, що унеможливлює йому брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, а тому вони не є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що в суді першої інстанції та апеляційної інстанції позивач, діяв через свого представника - адвоката Рябець Г.Я., що дозволяє позивачу реалізовувати свої процесуальні права, передбачені законом.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не в повній мірі з`ясував обставини, що підлягають встановленню при вирішенні питання про зупинення провадженні у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, та дійшов передчасного висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

За такого відповідно до ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже апеляційна скарга ОСОБА_2 , подана представником адвокатом Літковою Л.В., підлягає задоволенню.

Відсутність підстав для зупинення провадження у справі за поданими стороною позивача документами не позбавляє ОСОБА_1 в подальшому, за наявності належних доказів, повторно порушувати клопотання перед судом про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником адвокатом Літковою Людмилою Вікторівною, задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повна постанова складена 27 травня 2025 року.