Справа № 169/114/25 Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р. К.
Провадження № 22-ц/802/664/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник Загородній Євгеній Олеговича на рішення Турійського районного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало, що 30 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 47946122, право вимоги за яким на підставі договорів факторингу 28 листопада 2018 року перейшло до ТОВ «Таліон плюс», а 05 серпня 2020 року до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 26 грудня 2024 року на підставі договору факторингу право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».

У зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 59452,5 гривень, яку позивач просив стягнути та вирішити питання про стягнення судових витрат.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії № 479461422 від 30 серпня 2021 року в розмірі 3399,50 гривень , з яких заборгованість за тілом кредиту становить 12500 гривень, заборгованість за відсотками 21497,50 гривень.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 1385, 13 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4002,60 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4282 гривні.

В апеляційній скарзі відповідач, в інтересах якого діє його представник, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 02 червня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 479461422 (далі Договір, кредитний договір), відповідно до умов якого отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 гривень. За умовами кредитного договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 12500 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернутий до 29 вересня 2021 року. Кредитна лінія надається строком на 30 днів, а саме до 29 вересня 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (пункт 1.7 Договору).

Пунктами 1.9.1, 1.9.2 Договору передбачено, що в період строку визначеного пунктом 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 102,2 процентів річних, що становить 0,28 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 690,05 процентів річних, що становить 1,89 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, то умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,7 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду (пункт 1.9.3 Договору).

Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів та є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (загального строку дії Договору) і з наступного дня після закінчення строку дії Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (пункти 1.12, 1.12.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.4. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надається позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщується на сайті кредитодавця: www.maniyveo.ua.

Кредитний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV55Y8M, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_1 , про що свідчить пункт 5 Договору (а. с. 17).

На виконання умов Договору 30 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в сумі 12500 гривень на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 (номер платіжного доручення № 91f48ba9-3baf-4940-899a-666f73a9d988 від 30 серпня 2021 року) (а. с. 39 на звороті).

Відповідно до повідомлення Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250227/82388-БТ від 07 березня 2025 року банківська картка № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ) емітована на ім`я відповідача ОСОБА_1 (а. с. 170).

Із виписки по вказаному рахунку відповідача вбачається, що 30 серпня 2021 року на належну йому картку було зараховано 12500 гривень (а. с. 170 на звороті).

Відповідач не оспорює укладення 30 серпня 2021 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 479461422 та отримання кредитних коштів.

29 вересня 2021 року відповідач сплатив усі нараховані за Дисконтний період проценти за користування кредитом у розмірі 1050 гривень і тим самим відповідно до положень пункту 1.8 Договору продовжив строк кредитування на 30 днів до 29 жовтня 2021 року (а. с. 26 на звороті).

З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 30 листопада 2021 року видно, що заборгованість ОСОБА_1 за Договором становить 38220 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 12500 гривень, заборгованість за процентами 25720 гривень (а. с. 27-28).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 479461422 від 30 серпня 2021 року становить 59452,5 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 12500 гривень, заборгованість за відсотками 46952,5 гривень (а. с. 27-28, 71).

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 19 листопада 2021 року проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_5 (а. с. 122, 123-124).

Наведені обставини свідчать про те, що на відповідача поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Кредитний договір відповідач уклав 30 серпня 2021 року на 30 днів (дисконтна процентна ставка 0.28 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним пункт 1.9.1 Договору).

29 вересня 2021 року відповідач, сплативши повністю відсотки за користування кредитом за дисконтний період в сумі 1050 гривень, вчинив передбачені пунктом 1.8 Договору дії та продовжив строк кредитування на 30 днів до 29 жовтня 2021 року (індивідуальна процентна ставка 1.89 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним пункт 1.9.2 Договору).

Після 29 жовтня 2021 року відповідач, не сплативши проценти, продовжив користуватися кредитом, що відповідно до пункту 1.9.3 Договору призвело до скасування попередніх процентних ставок за весь попередній строк кредитування, застосування базової процентної ставки 1.98 % в день від суми кредиту та виникнення у відповідача зобов`язання сплатити різницю між нарахованими процентами за базовою ставкою та сплаченими і нарахованими процентами за дисконтною й індивідуальною ставками.

Така поведінка відповідача, яка відповідно до умов Договору є відкладальною обставиною, створила підстави для застосування положень пункту 1.12 Договору та продовження кредитування на таких умовах: 1) зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожний раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 2) з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодацю проценти у розмірі 2.98 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Таким чином, період, за який відповідач зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитними коштами з 30 серпня 2021 року до 18 листопада 2021 року включно, становить 81 день.

Відповідно до зазначених вище умов Договору за період з 30 серпня 2021 року до 29 жовтня 2021 року (61 день) повинна бути застосована процентна ставка 1.98 %, а з 30 жовтня 2021 року до 18 листопада 2021 року (20 днів) 2.98 %.

З огляду на вказане, розмір відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного відповідачем Договору становить 21497, 50 гривень:

Встановивши, що первісний кредитор та відповідач обумовили у письмовому вигляді умови сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції обґрунтовано констатував про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 21497, 50 гривень.

Враховуючи, що відповідач отримав та використовував кошти, перераховані первісним кредитором на кредитну картку, однак не повернув їх суд першої інстанції підставно задовольнив вимоги про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12500 гривень, розмір якої відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 45-48).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.

Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги.

Відповідно до додаткових угод строк дії договору факторингу № 28/1118-01 узгоджений сторонами до 31 грудня 2024 року (а. с. 52-59).

Відповідач ОСОБА_1 є в Реєстрі прав вимоги № 162 від 30 листопада 2021 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 479461422 становить 38220 гривень (а. с. 61 на звороті).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01 (а. с. 62-66).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.

Строк дії договору факторингу № 05/0820-01 до 30 грудня 2024 року включно (а. с. 67-68).

Відповідач ОСОБА_1 є в Реєстрі прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 479461422 становить 59452,5 (а. с. 69-70).

26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладений договір факторингу № 126/142/Е (а. с. 72-76).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступити ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (процент за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн фінанс».

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги (пункт 1.2 договору).

Уповноважені представники ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників 26 грудня 2024 року (а. с. 79).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 і є невід`ємною частиною договору.

Відповідач ОСОБА_1 є в Реєстрі боржників № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 479461422 становить 59452,5 (а. с. 77-78).

Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 479461422 від 30 серпня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , доводи представника відповідача про протилежне є безпідставними та необґрунтованим.

У цій справі кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісним кредитором, ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сплатив суму коштів у рази більшу ніж сума боргу є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач лише 29 вересня 2021 року на виконання вимог пункту 1.8 Договору сплатив проценти за користування кредитом з метою продовжити строк дисконтного періоду на 30 днів.

Зазначені у розрахунках заборгованості в колонці «Сплачено» за 30 листопада 2021 року суми 12500 гривень (тіло кредиту), 25720 гривень (проценти) (а. с. 28), а також за 31 липня 2023 року 12500 гривень (тіло кредиту), 46952.5 гривень (проценти) (а. с. 71 на звороті) є бухгалтерськими операціями по балансовому списанню грошових коштів у зв`язку передачею (відступленням) права вимоги від клієнта до фактора і жодним чином не стосується сплати відповідачем кредитної заборгованості.

Ні в суді першої інстанції, ні до апеляційної скарги не було долучено квитанції чи інших платіжних документи, які б свідчили про сплату будь-яких коштів на виконання умов договору, зокрема у більшому розмірі, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, колегія суддів визнає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

В матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами умов отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, перехід права вимоги до позивача від первісного кредитора підтверджено належними та допустимими доказами.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність позивачем обставин переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи містяться копії договорів факторингу, додаткові угоди до таких договорів, витяги із реєстрів, є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Отже, враховуючи, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідач ОСОБА_1 узгодили істотні умови договору (суму кредиту, дату його видачі, умови та дату повернення, нарахування та сплату процентів) і відповідач погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушив їх, заборгованість не погасив, і право вимоги перейшло до позивача, то суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 у користь ТОВ «Фінансова компанія Ейс» заборгованості за зазначеним кредитним договором в розмірі 33997, 50 гривень, яка відповідачем не спростована.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції урахувавши, що реально понесені витрати позивача та відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 4002,60 грн та 4282 грн документально підтвердженні, відповідають обсягу наданих адвокатами послуг і виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача, та з позивача на користь відповідача у вказаному розмірі, відповідно до розміру задоволених та відмовлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 263, 367, 368, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді