Номер провадження: 22-з/813/243/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 червня 2023 року,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та вселення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Судаков В.В., звернулась до суду із апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2024 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , поданою адвокатом Воронюком М.О., на постанову Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року.

25 жовтня 2024 року представник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , - адвокат Воронюк М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, та змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року, виклавши його мотивувальну частину.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , адвоката Воронюка М.С. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року.

03 квітня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк М.О., звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року, та змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року, виклавши його мотивувальну частину, зазначаючи, що він не є учасником справи та не приймав участь у її розгляді ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, однак вищезазначеними судовими рішеннями порушуються його права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року визначено склад суду, а саме: головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді учасники колегії: Громік Р.Д., Комлева О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк М.О. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року.

20 травня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого у справі судді Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М.

Заява обґрунтована тим, що 10 квітня 2025 року апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк М.О. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року, та встановив строк для подачі відзиву 30 днів.

10 травня 2025 року строк для подачі відзиву закінчився.

Заявниця ОСОБА_1. вказує, що її представник довів колегії судді, що апелянт зловживає процесуальними правами, подав апеляційну скаргу навмисно, вводячи в оману, що він не приймав участь в справі, хоча був допитаний в якості свідка і висловлював заперечення проти позову, однак не просив залучити його до участі в праві в судді першої інстанції.

Представником апелянта є адвокат Воронюк М.О., який до цього був представником у цій справі попереднього апелянта, яка також вважала, що суд порушив її права та обов?язки. Однак, попередній склад суд відносно швидко розглянув доводи скарги і закрив апеляційне провадження, оскільки встановив, що оскаржуваними судовими рішеннями питання про права, свободи, інтереси та (або) обов?язки такої особи не вирішувалося. Після цього той ж самий адвокат Воронюк М.О. подає апеляційну скаргу від імені іншого апелянта, який знову вважає, що його не залучили до участі у справі, однак судовими рішеннями вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов?язки. В іншій справі, у спорі між тими ж сторонами, відносно того ж предмету спору, представником ОСОБА_2. є знову адвокат Воронюк М.О. Тобто, до головуючого судді Драгомерецького М.М. доведено, що апелянт зловживає процесуальними правами, і ставить на меті виключно перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Граничний термін розгляду спливає 10 червня 2025 року, однак, сплинуло більш половини цього строку, а головуючий суддя Драгомерецький М.М. до цього часу не призначив розгляд скарги по суті, що перешкоджає розгляду клопотання про закриття апеляційного провадження у встановлені законом строки, чим свідомо, протиправно надає можливість ОСОБА_3 перешкоджати виконанню рішення про вселення заявниці до єдиного житла, співвласником якого вона є. Такі дії судді Драгомерецького М.М., на думку заявниця, свідчать про його упередженість та необ`єктивність на користь ОСОБА_3 , який є замовником завідомо безпідставного відкриття апеляційного провадження виключно з метою штучного, протиправного перешкоджання виконання рішення суду на її користь.

З підстав наведених вище та посилаючись на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, ОСОБА_1. просила відвести головуючого суддю Драгомерецького М.М. у вказаній справі, оскільки наявні обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М. - визнано необґрунтованою, цивільну справу №522/18535/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та вселення, передано до канцелярії Одеського апеляційного суду для визначення судді, у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку, для вирішення питання про відвід.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України, визначено суддю Сєвєрову Є.С. для вирішення питання про відвід суддів.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Так, згідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що відвід колегії суддів заявлено на підставі п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Зокрема встановлено, що доводи заяви ОСОБА_1. про відвід головуючого у справі судді фактично зводяться до незгоди заявниці із процесуальним рішення судді під апеляційного перегляду цивільної справи №522/18535/20.

Однак відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскільки наведені заявницею обставини фактично стосуються її незгоди із процесуальними рішеннями судді, тому не можуть бути підставами для відводу судді у розумінні п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України і не вказують на упередженість або необ`єктивність судді у розгляді даної справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суддя Драгомерецький М.М. навмисно затягує строки розгляду справи, що призводить до порушення її прав на виконання судового рішення, яке набрало законної сили є надуманими, для висновків про навмисне недотримання строку у справі підстави відсутні.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Доводи заяви про упереджене ставлення до ОСОБА_3 носять надуманий характер, тому також підставою відводу бути не можуть.

З урахуванням викладеного, підстави для відводу судді, передбачені п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.36, ст.40, ст.261 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 червня 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова