ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3072/24 Номер провадження 22-ц/814/577/25Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Обідіної О. І., Панченка О. О.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Максименко Юлії Петрівни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2024 року, ухвалене суддею Турченко Т. В., повний текст рішення складений 12 вересня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2024 ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором №470604-КС-003 про надання кредиту від 07.09.2023, що становить 76 092,36 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000 грн; суми прострочених платежів по процентах 55 137,53 грн; суми прострочених платежів за комісією 1954,83 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 07.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №470604-КС-003 про надання кредиту. Відповідно до даного договору ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 13 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15226924 процентів за користування кредитом. 08.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1. Згідно даного договору ОСОБА_1 додатково надано кредит в сумі 6 000,00 грн. Комісія з наданням додаткового кредиту: 900,00 грн. До теперішнього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №470604-КС-003 від 07.09.2023 належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 4 110,00 грн. Станом на 10.04.2024 за кредитним договором №470604-КС-003 від 07.09.2023 утворилася заборгованість у розмірі 76 092,36 грн, яка складається з 19 000,00 грн - суми простроченого платежу, 55 137,53 грн - суми прострочених платежів по процентах та 1954,83 грн - суми прострочених платежів за комісією.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №470604-кс-003 про надання кредиту від 07.09.2023 у розмірі 76 092,36 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 55 137,53 грн, суми прострочених платежів за комісією 1954,83 грн та понесений судовий збір к справі у розмірі 2 422,40 грн, а всього 78 514,76 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 10.04.2024 за кредитним договором №470604-КС-003 від 07.09.2023 утворилася заборгованість у розмірі 76 092,36 грн, яка складається з 19 000,00 грн - суми простроченого платежу, 55 137,53 грн - суми прострочених платежів по процентах та 1954,83 грн - суми прострочених платежів за комісією. У зв`язку із вище викладеним, стягненню з відповідача підлягає: заборгованість по кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом, а всього 76 092,36 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Максименко Ю.П., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час винесення рішення судом не було взято до уваги, що ТОВ «Бізнес позика» звернулася до суду з позовом завчасно, оскільки, згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На момент звернення позивачем до суду навіть року не пройшло з моменту оформлення кредитного договору. Важливим також є те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан з 05.30 години 24.02.2022, який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Зазначає, що п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) також зазначається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 визначено склад суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Кузнєцова О.Ю., судді Обідіна О.І., Панченко О.О. (а.с. 157).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17.10.2024 витребувано з Київського районного суду м. Полтави матеріали цивільної справи №552/3072/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнеспозика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с. 159-160).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2024 відкрите апеляційне провадження у даній справі (а.с. 163).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2024 справа призначена до апеляційного розгляду на 23.01.2025 без повідомлення учасників справи (а.с. 164-165).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2024 визначено склад суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Дорош А.І., судді Обідіна О.І., Панченко О.О. (а.с. 172-173).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.04.2024 справу №552/3072/24 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.06.2025, без повідомлення учасників справи (а.с. 174).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 07.09.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №470604-КС-003 про надання кредиту. Відповідно до даного договору ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 13 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (а.с. 15-29).

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15226924 процентів за користування кредитом.

08.09.2023 між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1, згідно даного договору відповідачеві додатково надано кредит в сумі 6 000,00 грн. Комісія з наданням додаткового кредиту становить 900,00 грн (а.с. 11-12).

Як встановлено судом, до теперішнього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №470604-КС-003 від 07.09.2023 належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 4110,00 грн (а.с. 45-47).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за договором №470604-КС-003 про надання кредиту від 07.09.2023, що становить 76 092,36 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000 грн; суми прострочених платежів по процентах 55 137,53 грн; суми прострочених платежів за комісією 1954,83 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

За частиною 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір, ОСОБА_1 погодилася з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом.

Факт укладення кредитного договору №470604-КС-003 від 07.09.2023 з ТОВ «Бізнес Позика», ОСОБА_1 не оспорюється.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №470604-КС-003, станом на 10.04.2024 за відповідачем ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 76 092,36 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000 грн; суми прострочених платежів по процентах 55 137,53 грн; суми прострочених платежів за комісією 1954,83 грн (а.с. 45-47).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 22.02.2024 (останній день договору) становив 76 092,36 грн та у подальшому заборгованість додатково не нараховувалася. На погашення кредитної заборгованості 22.09.2023 ОСОБА_1 було сплачено 4 110 грн, яка врахована при обчисленні загального розміру заборгованості.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заборгованість позивачем нарахована з урахуванням погоджених сторонами умов договору, та в межах строку кредитування і саме щодо стягнення вищевказаної суми було пред`явлено позов. Доказів на спростування вказаної суми заборгованості відповідно до статті 81 ЦПК України відповідачем не надано, свого контррозрахунку не наведено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №470604-КС-003 від 07.09.2023 у загальному розмірі 76 092,36 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом передчасно, оскільки, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно умов кредитного договору №470604-КС-003 від 07.09.2023 визначено термін дії договору - до 22.02.2024, з позовом ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду першої інстанції 13.05.2024, що не суперечить ЦК України щодо обов`язку виконання сторонами умов кредитного договору у визначені договором строки.

Доводи апеляційної скарги про врахування п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, то ці доводи є безпідставними, з врахуванням наступного.

Відповідно п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З матеріалів справи вбачається, що у період військового стану відповідачу ОСОБА_1 не нараховувалися неустойка, штраф, пеня чи відсотки та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України, і позивач не заявляв вимог про стягнення таких нарахувань.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Максименко Юлії Петрівни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. І. Обідіна О. О. Панченко