АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
27 березня 2025 року
справа № 727/2771/24
провадження 22-з/822/24/25
Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н.Ю.,
суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.
секретаря Скулеба А.І.
учасники справи:
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», Моторне (транспортне) страхове бюро України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого діє адвокат Дубіцький Анатолій Валентинович, про ухвалення додаткового рішення
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бишка Ф.Ф., у березні 2024 року звернулася до суду з позовом до Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат 1» про відшкодування шкоди.
Зазначала, що ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» вчинено договір найму транспортного засобу від 09 лютого 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Тумаком А.М.
ОСОБА_1 передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат -1» у тимчасове платне користування транспортний засіб марки MAN, комерційний опис LIONS COACH R07, загальний автобус, 2005 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 21 жовтня 2022 року Територіальним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України №7341.
Зазначений транспортний засіб надано в найм для використання за цільовим призначенням для перевезення пасажирів та багажу на маршрутах загального користування.
Виявлено 28 вересня 2023 року факт залишення водієм Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» транспортного засобу марки MAN моделі LIONS COACH R07 типу автобус пасажирський на 53 місця реєстраційний номер НОМЕР_3 на автостоянці біля ресторану «Камелот» по вул. Чернівецькій в с. Магала Чернівецького району Чернівецької області з ознаками пошкодження даху та системи кондиціонування.
За змістом письмового пояснення ОСОБА_2 від 04 жовтня 2023 року, наданого у ході перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1 , лейтенанту поліції Саука О.Г. відділення поліції №6 (м.Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області 13 вересня 2023 року, працюючи водієм Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», здійснюючи перевезення пасажирів у м. Кракові під час заїзду під міст зачепив кондиціонер на даху автобуса, пошкодивши його.
За висновком експерта ОСОБА_3 Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 15 листопада 2023 року №246 вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику КТЗ MAN, LIONS COACH R07, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження, з урахуванням особливостей стану, аварійних пошкоджень та характеру й об`єму відновлення цих пошкоджень на дату проведення експертизи 07 листопада 2023 року становить 523 010 грн 44 коп.
Просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат 1» на користь ОСОБА_1 шкоду в сумі 523010 грн 44 коп., витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 5382 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2024 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат 1» про відшкодування матеріальної шкоди співвідповідачем Моторне (транспортне) страхове бюро України, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 .
Також ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 вересня 2024 року залучено до участі у цивільній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бишка Ф.Ф., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 523 010 грн. 44 коп., витрати, пов?язані із проведенням автотоварознавчої експертизи, в сумі 5 382 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У позові ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2024 року у заяві Моторно (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Висоцька Х.О., про ухвалення додаткового рішення відмовлено

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 березня 2025 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2024 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 523 010 грн 44 коп., витрат, пов?язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи, в сумі 5 382 грн скасовано.

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

В решті залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 7925 грн 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 7925 грн 88 коп.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2024 року скасовано.

Заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Висоцька Х.О., про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого дії адвокат Дубіцький А.В., 07 березня 2025 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Посилалося на те, що у відзиві на позовну заяву від 24 квітня 2024 року було зазначено про можливість понесення судових витрат на надання професійної правничої допомоги, зазначено орієнтовний розмір витрат 50000 грн.

Представником Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» Дубіцьким А.В. до закінчення судових дебатів у справі зроблено заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення.

Просило ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого діє адвокат Дубіцький А.В., подано відзив на позовну заяву, який містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які очікує понести Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» в ході розгляду справи, що складається з витрат, пов`язаних із можливим залученням експерта (проведення експертизи), із правничою допомогою в сумі 50000 грн.

Водночас попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат містить вказівку на надання доказів сплати витрат у зв`язку з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України.

До відзиву на позовну заяву додано витяг з договору про надання правової допомоги від 19 квітня 2024 року, укладений між адвокатом Дубіцьким А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», ордер на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» у Шевченківському районному суді м.Чернівці, виданий адвокатом Дубіцьким А.В. 24 квітня 2024 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого дії адвокат Дубіцький А.В., звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 07 березня 2025 року.

До заяви додано договір між адвокатом Дубіцьким А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» про надання правничої (професійної) допомоги від 10 квітня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 19 грудня 2024 року, складений адвокатом Дубіцьким А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», платіжну інструкцію Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 19 грудня 2024 року №4951.

На підставі пункту 2 розділу ІІІ договору при визначенні розміру гонорару адвокатом враховується складність справи (ціна позову), кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та визначається виходячи із кількості затраченого часу адвокатом на надання послуг клієнту відповідно до умов цього договору та становить 2000 грн за одну годину роботи (затраченого часу) адвоката.

За змістом пункту 4 розділу ІІІ договору підставою для сплати гонорару є даний договір та акт прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 19 грудня 2024 року, складеного адвокатом Дубіцьким А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», адвокатом надано, а клієнтом прийнято професійну правничу допомогу, яка полягає у правовому аналізі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 листопада 2024 року, складенні апеляційної скарги, участь у судовому засіданні тривалістю 6 год. вартістю 12000 грн.

На підставі платіжної інструкції Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 19 грудня 2024 року №4951 Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» сплачено адвокату Дубіцькому А.В. 12000 грн за надані послуги за актом від 19 грудня 2024 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

На підставі п.1, 3, 4 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п.41 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У відповідності до пункту 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами першою - третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10 - 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі частини другої 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18.

З матеріалів справи убачається, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» Дубіцьким А.В. до закінчення судових дебатів у справі зроблено заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого дії адвокат Дубіцький А.В., звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 07 березня 2025 року та надано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення постанови Чернівецького апеляційного суду від 4 березня 2025 року.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бишка Ф.Ф., не звернулась до суду першої інстанції з запереченням на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого дії адвокат Дубіцький А.В., про стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підставі пункту 2 розділу ІІІ договору між адвокатом Дубіцьким А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» про надання правничої (професійної) допомоги від 10 квітня 2024 року при визначенні розміру гонорару адвокатом враховується складність справи (ціна позову), кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та визначається виходячи із кількості затраченого часу адвокатом на надання послуг клієнту відповідно до умов цього договору та становить 2000 грн за одну годину роботи (затраченого часу) адвоката.

За змістом пункту 4 розділу ІІІ договору підставою для сплати гонорару є даний договір та акт прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 19 грудня 2024 року, складеного адвокатом Дубіцьким А.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», адвокатом надано, а клієнтом прийнято професійну правничу допомогу, яка полягає у правовому аналізі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 листопада 2024 року, складенні апеляційної скарги, участь у судовому засіданні тривалістю 6 год. вартістю 12000 грн.

На підставі платіжної інструкції Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 19 грудня 2024 року №4951 Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1» сплачено адвокату Дубіцькому А.В. 12000 грн за надані послуги за актом від 19 грудня 2024 року.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22 ) фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого діє адвокат Дубіцький А.В., не направлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та додатки до нього іншому учаснику справи ОСОБА_1 , яка має право на відповідні заперечення проти заявлених вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Також у матеріалах справи відсутні докази направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого діє адвокат Дубіцький А.В., клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та додатки до нього представнику Бишка Ф.Ф.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.44 постанови від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) вказала, що з огляду на те, що основними засадами судочинства в Україні є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, апеляційний суд виснував, що місцевий суд, який розглянув заяву подану відповідачем на підставі частини п`ятої статті 130 ГПК України повинен був повідомити позивача про прийняття до розгляду заяви відповідача і про розподіл судових витрат та надати позивачу можливість заявити свої заперечення щодо поданої відповідачем заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого діє адвокат Дубіцький А.В., не дотримано установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування відповідних судових витрат, зокрема порядку подання доказів і надсилання (надання) їх іншим учасникам справи.

Ураховуючи зазначене відсутні правові підстав для прийняття зазначених доказів та стягнення на їх підставі витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір.

Ураховуючи наведене відсутні підстави для компенсації витрат на професійну правову допомогу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1».

Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомбінат-1», в інтересах якого діє адвокат Дубіцький Анатолій Валентинович, про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 01 квітня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак