Справа № 130/3548/24
Провадження № 22-ц/801/1181/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуСправа № 130/3548/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №130/3548/24 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Стягайла Олександра Павловича на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 березня 2025 року, яке ухвалив суддя Заярний А.М. у Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 17 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредитів та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідачу було надано кредит у розмірі 40000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Станом на 03 липня 2024 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення зобов`язань, вся заборгованості за кредитом стала простроченою, загальний її розмір станом на 05 вересня 2024 року складає 44849,37 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 вересня 2020 року на загальну суму, станом на 05 вересня 2024 року, в розмірі 44849,37 грн та судові витрати в розмірі 3028 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Стягайло О.П. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене всупереч правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, при ухвалені якого судом першої інстанції було не в повній мірі встановлено всі обставини по справі, без надання належної оцінки всім доказам у справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 13714,11 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість в повному обсязі, не врахував, що в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка надана банком разом із позовною заявою, процентна ставка, порядок сплати та розмір штрафних санкцій не вказані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2025 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 травня 2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Стягайла О.П. про зупинення апеляційного провадження у справі відмовлено.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, 23 вересня 2020 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 40000 грн на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 (а.с.23).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Згідно з п.3 анкети заяви до договору про надання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 просив встановити йому кредитний ліміт на суму вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись відсоткова ставка 3,1% на місяць. Решта умов визначені в договорі та тарифах.

Відповідно до п.6 анкети заяви до договору про надання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 просив вважати зразок його власноручного підпису або його аналогу (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг з додатком у вигляді тарифів та додаток до умов паспорт споживчого кредиту, яким встановлено основні умови кредитування.

Станом на 05 вересня 2024 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положень п. п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення відповідачем зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 23 вересня 2020 року відповідач допустив заборгованість, на загальну суму 44849,37 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.18 22), а також випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.87 102), довідкою про наявність рахунку НОМЕР_1 (а.с.103).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 23 вересня 2020 року, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми кредиту в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44849,37 грн.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У справі встановлено, що 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в якій вказано про відкриття рахунку у гривні, а також передбачено сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,1% на місяць, у разі виходу з пільгового періоду (п.3 анкети-заяви).

Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано рух коштів по картці від 24 грудня 2024 року, тобто виписку по рахунку та розрахунок заборгованості.

Як вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач впродовж 2020-2024 років активно користувався кредитною карткою, ним систематично вносились кошти на погашення заборгованості.

Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ «Універсал Банк».

Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення останнім не надано.

Розмір заявленої банком заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44849,37 грн підтверджується наданими позивачем випискою та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості.

Відповідно до пункту 3 анкети-заяви позичальник просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць. Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах. Він беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Враховуючи вищевикладене, встановлено узгодження між ОСОБА_1 та Банком в письмовій формі відсотків за користування кредитом, оскільки в підписаній сторонами анкеті-заяві від 23 вересня 2020 року (пункт 3) чітко визначено розмір відсотків на місяць 3,1%. Саме такий розмір відсотків нараховувався банком згідно з розрахунком заборгованості.

Тому, сторонами було погоджено в належній (письмовій) формі розмір відсотків за користування кредитними коштами, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності в анкеті-заяві розміру відсотків є безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, отже рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 44849,37 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стягайла Олександра Павловича залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Ковальчук О.В.

Матківська М.В.