Справа № 158/3879/24 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/545/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа на стороні відповідача, Виконавчий комітет Луцької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_1 , на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 25 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого був ПАТ «Укрсоцбанк», а на даний час правонаступник - АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_3 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 070-22-40/07, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних та з кінцевим терміном повернення до 24 травня 2022 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань позивача перед відповідачем за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І. В. (реєстраційний № 809), за умовами якого позивач передала в іпотеку відповідача нерухоме майно.

12 лютого 2008 року у зв`язку із внесенням змін до кредитного договору про збільшення суми кредиту із 35 000,00 доларів США до 105 000,00 доларів США між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до іпотечного договору, посвідчену приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І. В. та зареєстровану в реєстрі за № 63. За умовами цієї додаткової угоди відбулось внесення змін до основного зобов`язання в частині вартості предмета іпотеки та збільшення суми кредиту із 35 000,00 доларів США до 105 000,00 доларів США.

12 лютого 2008 року для укладення додаткової угоди до іпотечного договору чоловік позивачки ОСОБА_4 надав згоду дружині на збільшення ліміту кредитування за чинним кредитним договором та укладення додаткової угоди до чинного іпотечного договору.

15 жовтня 2010 року між сторонами іпотечного договору було укладено ще одну додаткову угоду, якою змінено кінцевий строк повернення кредиту до 24 травня 2027 року та процентну ставку до 14,49 % річних. Зазначені вище обставини у справі встановлені постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19, провадження № 61-10428св20.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2015 року у справі № 161/2723/15-ц, що набрало законної сили, ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 2 823 295,94 грн заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 070-22-40/07 від 25 травня 2007 року.

Рішення суду виконане частково, сума заборгованості станом на 19 червня 2024 року складає 2 299 535,59 грн, що підтверджується відомостями з АСВП за виконавчим провадженням № 70622821, відкритим приватним виконавцем Пирогою С. С. на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2015 року у справі № 161/2723/15-ц та повідомленням від 19 червня 2024 року № 22733 про розподіл отриманих від продажу майна боржника коштів.

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. індексний номер 45774637 від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року спірне майно та земельна ділянка, на якій це майно знаходиться з кадастровим номером :01:001:0202, що складали предмет іпотеки за іпотечним договором, перейшли у власність відповідача в позасудовому порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Чоловік позивачки ОСОБА_4 оскаржив рішення реєстратора у суді.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року у справі № 158/1572/19 ухвалено визнати недійсним іпотечне застереження про позасудове врегулювання спору, викладене в пункті 4.5.3. договору іпотеки від 25 травня 2007 року, який укладений між ОСОБА_3 та АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Кульбицькою І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 809. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. індексний номер 45774637 від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у цій же справі № 158/1572/19 ухвалено рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року в частині задоволення позову щодо визнання недійсним іпотечного застереження про позасудове врегулювання спору, викладене в пункті 4.5.3 договору іпотеки від 25 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та АТ «Укрсоцбанк», скасувати і в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в позові. В решті рішення суду залишено без змін.

Рішенням державного реєстратора від 02 жовтня 2019 року Виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Я. С. індексний номер 48970165 спірне майно повернуто у власність позивачки на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2020 року у справі № 161/2723/15-ц замінено стягувача за кредитними зобов`язаннями позивачки перед ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк», у тому числі за іпотечним договором.

Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19 (провадження № 61-10428c20) за касаційною скаргою АТ «Альфа Банк» у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовлено.

Рішенням державного реєстратора № 61294487 від 02 листопада 2021 року за заявою АТ «Альфа-Банк» відмовлено у проведенні державної реєстрації прав власності АТ «Альфа-Банк» на спірне майно з підстав того, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та або вилученню, а подані документи не дають змоги встановити набуття права власності АТ «Альфа-Банк» на спірне майно.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 травня 2022 року у справі № 158/1572/19 ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2022 року скасовано, у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про встановлення порядку виконання судового рішення відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у справі № 158/1572/19 скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2022 року про поворот виконання рішення. Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не врахував того, що припинення права власності за позивачем на спірне майно, (реєстраційний номер 218), яке остання набула на підставі свідоцтва про право власності від 28 вересня 2006 року, виданого Виконкомом Прилуцької сільської ради, та визнання права власності на спірне майно за заявником по суті є ухвалення нового судового рішення за самостійними позовними вимогами.

23 жовтня 2024 року відповідач повторно звернувся до реєстраційної служби Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області із заявою про реєстрацію за ним права власності на спірне майно на підставі іпотечного застереження, викладеного у статті 4 іпотечного договору в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

29 жовтня 2024 року ОСОБА_3 отримала відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження про те, що рішенням реєстратора Петрочук О. Д. Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження зареєстроване право власності АТ «Урсоцбанк» на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м житловою площею 98,8 кв. м, (реєстраційний номер об`єкту 218) за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою прийняття оспорюваного рішення є подані відповідачем документи, а саме копія кредитного договору з додатками № 070-22-40/07 від 25 травня 2007 року, повідомлення про отримання досудової вимоги від 07 грудня 2018 року, досудова вимога УСД/Д/65 від 06 грудня 2018 року, договір іпотеки з додатками реєстраційний номер 809 від 25 липня 2007 року (номер відомостей про речове право: 57292606).

Одночасно, тим же рішенням реєстратора припинено право власності позивачки на спірне майно на підставі постанови Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19 (провадження № 61-10428св20).

Позивач вважає, що таке рішення реєстратора прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та порушує право власності ОСОБА_3 на спірне майно.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження права власності АТ «Укрсоцбанк» , адреса місця знаходження: 03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100, на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м житловою площею 98,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкту 218) за адресою: АДРЕСА_1 , та рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м житловою площею 98,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкту 218) за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м житловою площею 98,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкту 218) за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 2025 року у цій справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, позивачка ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довела суду порушення її прав відповідачем, оскільки власником спірного майна є AT «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», державним реєстратором на законних підставах внесено запис про припинення права власності позивачки ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що 25 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого було ПАТ «Укрсоцбанк», а на даний час є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_3 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 070-22-40/07, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних та з кінцевим терміном повернення до 24 травня 2022 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань позивача перед відповідачем за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І. В. (реєстраційний № 809), за умовами якого позивач передала в іпотеку відповідача нерухоме майно.

12 лютого 2008 року у зв`язку із внесенням змін до кредитного договору про збільшення суми кредиту із 35 000,00 доларів США до 105 000,00 доларів США між позивачкою та відповідачем було укладено додаткову угоду до іпотечного договору, посвідчену приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І. В. та зареєстровану в реєстрі за № 63. За умовами цієї додаткової угоди відбулось внесення змін до основного зобов`язання в частині вартості предмета іпотеки та збільшення суми кредиту із 35 000,00 доларів США до 105 000,00 доларів США.

12 лютого 2008 року до укладення додаткової угоди до іпотечного договору чоловік позивачки ОСОБА_4 надав згоду своїй дружині ОСОБА_6 на збільшення ліміту кредитування за чинним кредитним договором та укладення додаткової угоди до чинного іпотечного договору.

15 жовтня 2010 року між сторонами іпотечного договору укладено ще одну додаткову угоду, якою змінено кінцевий строк повернення кредиту до 24 травня 2027 року та процентну ставку до 14,49 % річних. Зазначені вище обставини у справі встановлені постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19 (провадження № 61-10428св20) (т. 1, а. с. 88-96).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2015 року у справі № 161/2723/15-ц, що набрало законної сили, ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» 2 823 295,94 грн заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 070-22-40/07 від 25 травня 2007 року (т. 1, а. с. 17, 18).

Рішення суду виконане частково, сума заборгованості станом на 19 червня 2024 року складає 2 299 535,59 грн, що підтверджується відомостями з АСВП за виконавчим провадженням № 70622821, відкритим приватним виконавцем Пирогою С. С. на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2015 року у справі № 161/2723/15-ц, та повідомленням від 19 червня 2024 року № 22733 про розподіл коштів отриманих від продажу майна боржника (т. 1, а. с. 19).

Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. індексний номер 45774637 від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року спірне майно та земельна ділянка, на якій воно знаходиться з кадастровим номером :01:001:0202, що складали предмет іпотеки за іпотечним договором, перейшли у власність відповідача в позасудовому порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Також судом встановлено, що у червні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання недійсним іпотечного застереження про позасудове врегулювання спору в пункті 4.5.3 договору іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. В позовній заяві ОСОБА_4 посилався на те, що у травні 2019 року представник банку повідомив йому, що майно, передане в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк», а саме житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, уже не належить позивачам, оскільки право власності зареєстровано державним реєстратором КП «Волинь-реєстр» Куклинскої сільської ради Чернюк О. О. в позасудовому порядку за іпотекодержателем.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року у справі № 158/1572/19 ухвалено визнати недійсним іпотечне застереження про позасудове врегулювання спору, викладене в пункті 4.5.3. договору іпотеки від 25 травня 2007 року, який був укладений між ОСОБА_3 та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Кульбицькою І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 809. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. індексний номер 45774637 від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у цій же справі № 158/1572/19 рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року в частині задоволення позову щодо визнання недійсним іпотечного застереження про позасудове врегулювання спору, викладене в пункті 4.5.3 договору іпотеки від 25 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та АТ «Укрсоцбанк», скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову в позові. В решті рішення суду залишено без змін (т. 1, а. с. 22-26).

Рішенням державного реєстратора від 02 жовтня 2019 року Виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Я. С. індексний номер 48970165 спірне майно повернуто у власність ОСОБА_6 на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2020 року у справі № 161/2723/15-ц замінено стягувача за кредитними зобов`язаннями позивачки перед ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» (т. 1, а. с. 20, 21).

Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19 провадження № 61-10428c20 за позовом ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_9 , до АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», державного реєстратора КП «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради, про визнання недійсним іпотечного застереження про позасудове врегулювання спору в пункті 4.5.3 договору іпотеки, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності касаційну скаргу АТ «Альфа Банк» задоволено. Постановлено рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовлено (т. 1, а. с. 88-96).

Рішенням державного реєстратора № 61294487 від 02 листопада 2021 року за заявою АТ «Альфа-Банк» відмовлено у проведенні державної реєстрації прав власності АТ «Альфа-Банк» на спірне майно з покликанням на те, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та або вилученню, а подані документи не дають змоги встановити набуття права власності АТ «Альфа-Банк» на спірне майно (т. 1, а. с. 27).

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 травня 2022 року у справі № 158/1572/19 скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 лютого 2022 року, у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про встановлення порядку виконання судового рішення відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у справі № 158/1572/19 скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2022 року про поворот виконання рішення. Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не врахував того, що припинення права власності за позивачем на спірне майно (реєстраційний номер 218), яке остання набула на підставі свідоцтва про право власності від 28 вересня 2006 року, виданого Виконкомом Прилуцької сільської ради, та визнання права власності на спірне майно за заявником по суті є ухвалення нового судового рішення за самостійними позовними вимогами.

23 жовтня 2024 року відповідач звернувся до реєстраційної служби Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області із заявою про реєстрацію за ним права власності на спірне майно на підставі іпотечного застереження, викладеного у статті 4 іпотечного договору в передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» порядку.

Рішенням державного реєстратора індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року було внесено запис про припинення речового права власності за ОСОБА_3 відповідно до постанови Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19. Підставою для внесення відповідного рішення про державну реєстрацію припинення права власності була заява відповідача від 28 жовтня 2024 року про припинення права власності за позивачкою на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав від 28 жовтня 2024 року № 401085458, речове право ОСОБА_3 на спірне майно припинено, підстава: постанова суду, серія та номер, справа № 158/1572/19, провадження № 61-10428св20, виданий 04 серпня 2021року (а. с. 87).

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині 2 статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Як передбачено частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд.

Відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При зверненні до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Марченко М. В. проти України») у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; мова повинна йти про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 715/2316/18 зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У своїй позовні заяві ОСОБА_3 просила суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження права власності АТ «Укрсоцбанк» на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м, житловою площею 98,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкту 218) за адресою: АДРЕСА_1 та рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на зазначений житловий будинок з одночасним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м житловою площею 98,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкту 218) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року, було внесено запис про припинення речового права власності за ОСОБА_3 відповідно до постанови Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для внесення відповідного рішення про державну реєстрацію припинення права власності була заява відповідача від 28 жовтня 2024 року про припинення права власності за позивачкою ОСОБА_3 на підставі рішення суду у справі № 158/1572/19 від 04 серпня 2019 року, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що державний реєстратор, здійснюючи державну реєстрацію припинення права власності на підставі рішення суду, яким встановлено законність реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», діяв в межах закону, оскільки реєстрація припинення права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно проведена державним реєстратором на підставі рішення суду, яким встановлено законність реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк».

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого суду про те, що нова реєстрація права власності на нерухоме майно не здійснювалась, а покликання позивачки на положення Закону України «Про мораторій» та положення обмежень щодо реєстрації права власності в період дії воєнного стану не можуть бути застосовані, оскільки в даному випадку державний реєстратор керувався положеннями Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 26 Закону) щодо припинення права власності, виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили.

Крім того стороною позивача не надано суду доказів, які свідчили б про те, що спірне майно на праві власності належить позивачці у цій справі ОСОБА_3 , у зв?язку з чим правові підстави для реєстрації права власності за останньою відсутні.

Порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх прав. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Підставами для визнання протиправним рішення або дій суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу.

При цьому будь-яких доказів про наявність факту порушення прав та інтересів позивача суду не надано, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді