Справа № 481/347/25
Провадж.№ 2/481/259/2025
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
19.05.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новобузька міська рада Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку,
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 855 від 28.12.2000 року, укладеного через Вознесенську універсальну товарно-сировинну біржу, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.09.2024 року визнаний дійсним, є власником житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, належить ОСОБА_2 . Предметом вказаного правочину слугував лише будинок, питання про передачу (відчуження) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) не вирішувалося. Вважає, що в силу ст. 120 Земельного кодексу України, разом з переходом права власності на житловий будинок до неї перейшло і право власності на спірну земельну ділянку.
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.
Ухвалою судді від 10.03.2025 позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 19.03.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання 08.04.2025 09:15 год.
Ухвалою суду від 08.04.2025 закрите підготовче провадження, а справа призначена до розгляду на 21.04.2025 о 10:00 год.
Ухвалою суду від 21.04.2025 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України, відкладено судовий розгляд по справі на 19.05.2025 року о 10:30 год.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кіяновська А.В. в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про час і місце його проведення, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, також просила справу слухати без її участі, проти винесення заочного рішення справи, у разі неявки відповідача, не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання 08.04.2025 року, 21.04.2025 року та 19.05.2025 року не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи Новобузької міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, міський голова Лагодієнко М.О. надав суду пояснення, у якому відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст.140 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки або у зв`язку із смертю власника. Укладення нотаріального договору дарування чи купівлі продажу земельної ділянки у цьому випадку і є добровільною відмовою від права власності на неї. Тому позивач та відповідач мали б звернутися до нотаріуса з метою укладення договору відчуження земельної ділянки. Також просив справу розглядати без участі представника Новобузької міської ради.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.09.2024 року визнано дійсним договір № 855 від 28.12.2000 року купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 855 від 28.12.2000 року (а.с.7,8).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 408401758 від 17.12.2024 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
Разом з тим, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-МК № 038365, технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 924 від 19.11.2024 року, земельна ділянка, площею 0,1 га, розташована на території АДРЕСА_1 , цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку, на якій розташовано житловий будинок ОСОБА_1 - до цього часу належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.9,11-23).
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).
Встановлено, що при переході права власності на житловий будинок, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку, не вирішувалось.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , набувши право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 855 від 28.12.2000 року, укладеного через Вознесенську універсальну товарно-сировинну біржу, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.09.2024 року визнаний дійсним, набула також і право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст.258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новобузька міська рада Миколаївської області, про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя С.І. Вжещ