ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/971/24

провадження № 22-ц/4809/369/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року (суддя Макарова Ю.І.) у справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк», звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 13.11.2021 відповідач уклав з Акціонерним товариством «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501390719, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 58000 грн. на 60 місяців, а позичальник зобов`язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 35,00% річних, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку вимоги. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість становить 75496,07грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу відповідача 06 листопада 2023 року направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте остання залишалась без реагування з боку відповідача. З огляду на викладене, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 22 січня 2023 року в сумі 75496, 07 грн. (а.с.2-3)

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501390719 від 13.11.2021 у розмірі 75496 (сімдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 07 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги щодо невідповідності позовної заяви вимогам ЦПК України. Так, згідно матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана представником АТ «Сенс Банк» - адвокатом Мужиком Н.Т. з очевидним застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису - факсиміле. Аналогічний відбиток факсиміле представника АТ «Сенс Банк» міститься на досудовій вимозі щодо виконання договірних зобов`язань. Копії документів, додані до позовної заяви, засвідчені представником АТ «Сенс Банк» - адвокатом Мужиком Н.Т. також з застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису факсиміле. Зазначає, що відсутні підстави вважати підпис представника АТ «Сенс Банк» у позовній заяві, відтворений за допомогою факсиміле, таким, що підтверджує повноваження особи, якою подано заяву. Тобто, позовна заява АТ «Сенс Банк» до нього про стягнення заборгованості є такою, що не підписана позивачем чи його уповноваженим представником. Не погоджується також з висновком суду першої інстанції, що відповідач був ознайомлений з умовами користування отриманих ним кредитних коштів та знав про умови щодо сплати процентів. З позовної заяви, а також доказів, які додані до неї вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту, відповідно до якої у позивача виникло зобов`язання на надання відповідачу кредиту в сумі 58000 грн. При цьому, зазначаючи, що заборгованість відповідача утворилася саме за кредитним договором №501390719, АТ «Сенс Банк» не надало суду вказаний договір, а надані суду докази не свідчать про те, що вони стосуються саме цього кредитного договору. Крім того, судом взято до уваги розрахунок заборгованості, складений Банком в односторонньому порядку, який не містить посади підписанта та печатки установи, не завірений належним чином і не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Відсутні також підстави для стягнення заборгованості за відсотками, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що така заборгованість нараховувалась за відсотками, узгодженими з відповідачем ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2021 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501390719. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб, Зазначено умови для укладення угоди: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 58000 грн., процентна ставка % річних 35,00 % (тип ставки фіксована, яка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди), строк кредиту 60 міс. Дата повернення кредиту 15.11.2026, рівними частинами щомісяця в сумі 2058, 44 грн.

АТ «Альфа банк» акцептував пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

Згідно з паспортом споживчого кредиту сторонами узгоджено наступне: тип кредиту кредитування рахунку, мета отримання кредиту споживчі цілі, сума/ ліміт кредиту 58000 грн.; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; строк кредитування 60 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; процентна ставка/ відсоток річних 35%, процентна ставка фіксована; графік платежів: до 15 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2058, 44 грн., загальна кількість платежів 60. Загальні витрати за кредитом 65506, 02 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 123506, 02 грн.

Також, паспортом споживчого кредиту передбачені наслідки прострочення виконання та/ або невиконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, а саме: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 35%; штраф за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4днів 100 грн., за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше 300 грн. (а. с. 4-9).

Відповідно до копії меморіального ордеру № 699882098 від 15 листопада 2021 року, позивачем на рахунок відповідача перераховано 58000 грн. (а.с. 13, 14-16)

12.08.2022 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. (а.с. 25, 26-28)

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 січня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 501390719 від 13.11.2021 складає 75496,07 грн., з яких: 56867,28 грн. - сума заборгованості за кредитом; 18528, 79 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. (а.с.11)

06 листопада 2023 року представником позивача на адресу відповідача надіслано досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором в сумі 75496, 07 грн. протягом 30 календарних днів з моменту її отримання. (а.с.20, 21, 22-24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між АТ «Альфа-Банк», надалі АТ «СЕНС БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання електронним підписом, однак вимоги договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до положень статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 13 листопада 2021 року ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» підписав оферту на укладання Угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501390719, за умовами якого АТ «СЕНС БАНК» зобов`язався надати кредит зі встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн., процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій встановлено, або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26 % річних. Також підписана анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції Акціонерного товариства АТ «СЕНС БАНК» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ «СЕНС БАНК».

Матеріали справи містять підписаний електронно-цифровим підписом паспорт споживчого кредиту в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки тощо.

Відповідач підтвердив, що ознайомився з основними умовами кредиту (Оферта та Акцепт Оферти) та з умовами викладеними у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які є невід`ємною частиною договору та розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису.

Анкета-заява подана відповідачем містить докладну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. В анкеті-заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника, адреса його електронної пошти. Також, у анкеті-заяві міститься прохання відповідача перерахувати кредит (транш) у сумі 58000,00 гривень на його банківську карту, відповідно до умов договору та наведених вище умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав: Оферту, Заявку анкету, акцепт Оферти, Правила, які є невід`ємною частиною договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач був ознайомлений з умовами користування отриманих ним кредитних коштів та знав про умови щодо сплати процентів.

Отже, факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: офертою із акцептом на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкети - заяви про акцепт, паспорту споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості з відповідача, оскільки між АТ «СЕНС БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, підписання якого здійснювалось електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний відповідачем при укладанні кредитного договору. Кредитні кошти відповідач отримала шляхом зарахування їх на її картковий рахунок, однак умови договору відповідач належним чином не виконала, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач кредитний договір не укладала.

Посилання в апеляційній скарзі про ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості у заявленому розмірі є безпідставним з огляду на наступне.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

Як вбачається з матеріалів справи, позичальником не спростовано твердження позивача про те, що відповідач користувався наданими кредитними коштами.

Твердження відповідача, що позовна заяви була підписана за допомогою факсиміле та посилання на постанову Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі №916/3209/20 колегія суддів не враховує, оскільки у даній справі, на яку посилається відповідач, факт підписання документа було встановлено висновком експерта, а в межах даної цивільної справи такий висновок відсутній та неможливо без спеціальних знань встановити за допою чого було підписано позовну заяву.

При цьому, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законами, іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відсутність такої письмової угоди у випадку вчинення дій з виконання договору, підписаного факсиміле, не може бути умовою недійсності вчиненого та виконуваного правочину (подібний висновок висловлений Верховний Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 143/228/17, провадження № 61-31586св18).

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич