УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 711/2938/24

провадження № 61-4738ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до суддів Черкаського апеляційного суду Василенко Людмили Іванівни, Карпенко Оксани Володимирівни, Фетісової Тетяни Леонідівни про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази поважності причин його пропуску та сплатити судовий збір.

Зокрема, заявник зазначав, що у встановлений законом строк подав касаційну скаргу на оскаржуване рішення апеляційного суду у конверті з ідентифікатором №226 від 28 лютого 2025 року, що змушує його звернутися до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою у квітні 2025 року.

На виконання ухвали Верховного Суду від 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, а саме: клопотання про звільнення від сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 повторно зазначає, що у встановлений законом строк подав касаційну скаргу на оскаржуване рішення апеляційного суду у конверті з ідентифікатором №226 від 28 лютого 2025 року, що змушує його звернутися до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою у квітні 2025 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. У частині третій статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Однак вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не надано будь-яких належних доказів, які підтверджують своєчасне подання касаційної скарги вперше в межах встановленого законом строку. Зокрема, заявнику слід надати належний доказ такого подання.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору, з якого вбачається, що заявник порушує питання про звільнення від сплати судового збору. Оскільки заявник звільнений від сплати судового збору в силу пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», тому підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Разом з тим, ухвала Верховного Суду від 24 квітня 2025 року виконана не у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (РОІМОМАРУОУ V. ІЖРАІИЕ, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналіз клопотання ОСОБА_1 свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його.

На підставі наведеного, керуючись статтями 127, 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар