Справа № 229/3785/23
Провадження № 2/369/1113/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 229/3785/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав батька дитини, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав батька дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 , позивач перебувала у шлюбі, зареєстрованому у відділі ДРАЦС мю. Артемівську реєстраційної служби по м. Артемівську, актовий запис №1 28 від 25 квітня 20014 року. Спільне життя з відповідачем припинили з грудня 2016 року. На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 серпня 2017 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією заочного рішення суду. Від спільного проживання з відповідачем позивач має дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 . Батьками дитини є позивач та відповідач, як зазначено у свідоцтві про народження.

Після розірвання шлюбу з відповідачем 18 серпня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , видане Бахмутським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 366. Прізвище позивача після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 .

3 грудня 2016 року позивачка проживає разом з дитиною. У вересні 2022 року вона з дитиною переїхали в м. Олександрія Кіровоградської області. З березня 2023 року вони з дитиною були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою від 20.03.2023 3505- та довідкою від 20.03.2023 № 3505- про взяття на облік.

Як зазначає позивач, відповідач з 2016 року не спілкується з дитиною, зв`язок з дитиною не підтримує, не телефонує, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно довідки дошкільного навчального закладу ясла-садок № 30 «Кульбабка» Бахмутської міської ради Донецької області син ОСОБА_6 відвідував вказаний заклад з 27.08.2019 року по 13.09.2022 року. За цей час батько, ОСОБА_2 , не приймав участі у вихованні дитини: не контактував з адміністрацією закладу дошкільної освіти, не цікавився успіхами дитини, його самопочуттям, не спілкувався з вихователям закладу, не забирав дитину з закладу, не відвідував батьківські збори.

3 22 вересня 2022 року дитина відвідує Протопопівській заклад дошкільної освіти «Колобок» Приютівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. Згідно довідки вказаного закладу батько дитини, ОСОБА_2 , не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився його життям та здоров`ям.

Як зазначає позивач, відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Його заборгованість по аліментах з березня 2022 року складає 37980,87 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 24.03.2023 року, який видано Бахмутським відділом ДВС у Бахмутському районі Донецької області.

3 2018 року у позивача інша сім`я, вона має трьох дітей: доньку ОСОБА_7 , 2010 року народження, сина ОСОБА_6 , 2016 року народження, доньку ОСОБА_8 , 2018 року народження Наша родина вважається багатодітною, про що свідчить посвідчення НОМЕР_3 , видане Управлінням молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області, строк дії якого до 12 лютого 2028 року.

У зв`язку із викладеним, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . уродженця с. Клинове Артемівського району Донецької області, ІПН НОМЕР_4 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання 04.02.2025 року позивачка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення.

У судове засідання 04.02.2025 року відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2017 року у цивільній справі № 219/7609/17 ухвалено шлюб зареєстрований між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 128 від 25.04.2014 року, було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 23.03.2016 року складено відповідний актовий запис № 212. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 18.08.2018 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано 18.08.2018 року шлюб, про що Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 18.08.2018 року складено відповідний актовий запис № 366. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_5 ».

Згідно довідок від 20.03.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3505- та № 3505- малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості складеного 24.03.2023 року державним виконавцем Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які стягуються з 01.03.2022 року, складає станом на 24.03.2023 року - 37 980,87 грн.

Як слідує з Довідки № 3 виданої 22.03.2023 року директором дошкільного навчального закладу ясла-садочку № 39 «Кульбабка» Бахмутської міської ради Донецької області, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відвідував дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 39 «Кульбабка» Бахмутської міської ради Донецької області 3 27.08.2019 по 13.09.2022. За час перебування ОСОБА_11 в закладі дошкільної освіти батько, ОСОБА_2 , не приймав участі у вихованні дитини: не контактував з адміністрацією закладу дошкільної освіти, не цікавився успіхами дитини, його самопочуттям, не спілкувався з вихователями закладу дошкільної освіти, не забирав дитину з закладу, не відвідував батьківські збори.

Довідкою від 10.03.2023 року виданою Протопопівським закладом дошкільної освіти «Колобок» Приютівської селищної ради олександрійського району Кіровоградської області дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є вихованцем старшої групи Протопопівського закладу дошкільної освіти «Колобок» Приютівської селищної ради з 22.09.2022 року і по даний час. За час перебування ОСОБА_3 в дошкільному закладі батько, ОСОБА_2 , не приймав участі у вихованні дитини: не контактував з адміністрацією дошкільного закладу, не цікавився успіхами дитини, його самопочуттям, не спілкувався з вихователями, не забирав дитину з закладу, не відвідував батьківські збори.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 38/12/10/3 від 22.05.2023 року, розглянувши матеріали про позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради встановила наступне: ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зі слів матері ОСОБА_1 відомо, що багато років не приймає участі у виховання сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Борг по сплаті аліментів становить 37 980,87 гри. За письмовою інформацією дошкільного навчального закладу ясла-садок № 39 «Кульбабка» Бахмутської міської ради Донецької області, і який відвідував ОСОБА_6 , відомо, що батько участі у вихованні сина не брав, з дитиною не спілкувався, з адміністрацією закладу не контактував, не спілкувався з вихователями, не відвідував батьківські збори. 3 22.09.2022 року ОСОБА_6 відвідує Протопопівський заклад дошкільної освіти «Колобок» Приютівської селищної ради Олександрійського району. За інформацією даного закладу відомо, що за час перебування в ньому дитини, батько до закладу не звертався, не забирав дитину, не відвідував батьківські збори. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 не був присутній у зв`язку з тим, що останнє його відоме місце проживання Донецька область, м. Артемівськ. Мати дитини ОСОБА_1 зв`язалася з ОСОБА_12 по зв`язку Viber та повідомила про дату та час засідання комісії з питання позбавлення його батьківських прав. З переписки, роздруківки, яку надала ОСОБА_1 відомо, що батько обурений тим, що мати порушила це питання. Остаточна його думка невідома.

Враховуючи вищезазначене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Як вказує позивач та встановлено судом, відповідач не проживає із дитиною однією сім`єю, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про доньку, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання.

У відповідності до вимог ч. 1, 4, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина.

Частиною 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Разом з тим, доказів участі відповідача у вихованні сина, піклування про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, харчування, медичний догляд і лікування суду не надано, що дає суду підстави визнати відсутність таких дій зі сторони відповідача доведеними.

Крім того, жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні дитини з боку позивача, матеріали справи не містять.

Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією України.

Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між ним та його сином, підтверджує відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дитиною.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси малолітнього ОСОБА_3 , а також те, що відповідач фактично не виконував свої батьківські обов`язки тривалий час, суд приходить до висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, яка міститься в матеріалах справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав батька дитини, -задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення складено та підписано: 03.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко