Справа № 931/837/24 Головуючий у 1 інстанції: Кідиба Т. О.
Провадження № 22-ц/802/594/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») у листопаді 2024 року звернувся в суд позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 555839677 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 11 січня 2021 року перерахувало грошові кошти в сумі 15 400 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що свідчить про те, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 555839677 від 11 січня 2021 року становить 47 634,20 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту 15400 грн та заборгованості по відсотках за користування кредитом 32234,20 грн. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди №19, № 26, № 27, 31, 32, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 121 від 16.02.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 27 799 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 та ряд додаткових угод: №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47634,20 грн. 30 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 3009/24, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 04 вересня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 47 634,20 грн. У ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 555839677від 11 січня 2021 року перейшло до позивача ТОВ «Юніт капітал», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 47 634,20 грн. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 555839677 від 11 січня 2021 року у розмірі 47 634,20 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Юніт Капітла» заборгованість за кредитним договором № 555839677 від 11 січня 2021 року в сумі 16 102,24 грн, з яких 15 400 грн заборгованість за тілом кредиту, 702,24 грн заборгованість за тілом кредиту, а також 818,77 грн витрат по сплаті судового збору та 2028 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 25 березня 2025 року в цій справі з ТОВ «Юніт Капітал» в користь ОСОБА_1 стягнуто 6619,60 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає рішення таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Сторонами кредитного договору погоджено умови кредитування. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Дані документи вважає належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, у них містяться таблиці з даними та обчисленнями. Слід зазначити, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» жодних нарахувань відсотків за користування кредитними коштами не здійснювали. Умови кредитного договору відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, при укладенні договору Відповідачу надано в повному обсязі всю необхідну інформацію щодо умов кредитування, розміру загальної вартості кредиту, його вартісну величину. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату всіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що ОСОБА_1 частково виконувала зобов`язання за кредитним договором, а саме 17 січня 2021 року в частині погашення процентів за користування кредитними коштами на загальну суму 75 грн. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Однак, внесені відповідачем платежі є недостатніми для повного погашення заборгованості, вони були розподілені Кредитором у чіткій відповідності до встановленої Договором черговості. Підписавши договір, відповідач погодилася щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів, що з відповідає принципу свободи договору. 16 лютого 2021 року право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 121 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон Плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за неправомірне користування грошовими коштами продовжились відповідно до базової процентної ставки до 13 червня 2021 року включно, то нарахування відбувалися всього 85 днів, що відповідає умовам договору. У розрахунках також відображене балансове списання, що жодним чином не пов`язане з поверненням боржником коштів. Оскільки «інший розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання» погоджено договором, то застосовуються саме ці умови договору Базова процентна ставка п. 1.7.2. Кредитного договору), то відповідач зобов`язаний сплатити саме ці проценти, що передбачені умовами договору. Вказує, що за умовами кредитного договору № 555839677 від 11 січня 2021 року та обставинами справи відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися згідно зі статтею 1048 ЦК України визначеному договором. Просив рішення Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року в цй справі в частині вимог залишених без задволення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 555839677 від 11 січня 2021 року в розмірі 47 634,20 грн, а також стягнути 18 056 грн судових витрат, понесених в суді першої та апеляційної інстанцій, з яких 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви, 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Клюцук В. П. зазначив, що відповідач вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, із з`ясуванням усіх обставин справи, апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною. Надані позивачем розрахунки заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваної суми в розмірі 47 634,20 грн, які відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи). Представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів факту видачі позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів. Із наданих розрахунків не можливо встановити дійсну заборгованість по кредиту, так як відсутній детальний обрахунок суми заборгованості за відсотками, а відтак заявлена позивачем до стягнення сума є неправомірною та необґрунтованою. Позивачем не надано суду належних доказів, зокрема належної виписки по картковому рахунку, який б надав можливість ідентифікувати рахунок відповідача та встановити оспорювану суму заборгованості станом на день подання позову до суду. ТОВ «Юніт капітал» обгрунтовуючи заборгованість за кредитним договором по відсотках, вийшов за межі строків виконання зобов`язань, вказаних у Договорі і нарахував відсотки поза межами цих строків, що грубо суперечить нормам чинного законодавства України. Звернуто увагу суду на те, що в заявлену ТОВ «Ютіт Капітал» до стягнення суми в розмірі 32 234,20 грн були включені нараховані відсотки поза межами строку кредитування, що є грубим порушенням. За пунктом 1.2 Договору № 555839677 від 11 січня 2021 року кредит надається строком на три дні від дати отримання кредиту позичальником. Кінцевий строк кредитування є 14 січня 2021 року. Сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до статті 625ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по не сплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 32 234,20 грн. Оскільки станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зобов`язання за договором № 555839677 про надання споживчого кредиту не виконане, а отже положення пункту 2 частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» застосовується до спірних правовідносин. Окрім того, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (пункт 9 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Документи, додані до позовної заяви на підтвердження факту укладення кредитного договору не містять даних про використання електронного підпису. Апелянт не надав належних доказів на підтвердження дотримання сторонами вимог статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» під час укладання договору № 555839677 від 11 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Договір не підписаний відповідачем, що підтверджується відсутністю будь-якого її підпису в графі п. 5 Договору «Реквізити сторін». Заявлені до відшкодування судові витрати є значно завищеними та необґрунтованими, а також непропорційні ціні позову. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, стягнути з позивача в користь відповідача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 11 січня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 555839677, який підписано електронним підписом відповідача (позичальника). Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15 400 грн строком на 3 дні, зі сплатою 1,52 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Додатком №1 до договору є графік погашення платежів, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Факт підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором договору підтверджується довідкою від 11 вересня 2023 року. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV9T74R направлено відповідачу 11 січня 2021 року о 15:47:36 на номер мобільного телефону, вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_2 , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 11 січня 2021 року о 15:48:06. Зазначений QR-код знаходиться на графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору № 555839677 від 11 січня 2021 року.

28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 1.3 право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно з п. 8.2 договору з урахування додаткової угоди від 28 листопада 2019 року, строк цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції - згідно п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) визначено, що під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції від 31 грудня 2020 року) реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору.

Також 31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно.

У подальшому додатковими угодами № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 121 від 16 лютого 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 27 799 грн.

За пунктом 2.1 розділу 2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 4.1 право вимоги переходить від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі установленій в відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 47 634,20 грн.

Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року строк дії цього договору закінчується 04 серпня 2021 року. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: №2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін.

Так, відповідно до пункту 1.1 Розділу 1 Договору факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 47 634,20 грн. Такий факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 3009/24 від 30 вересня 2024 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників 30 вересня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 47 634,20 грн.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частини першої статті 612 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першої статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено із кредитного договору в цій справі, сторони визначили строк їх дій, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося після спливу визначеного договорами строку кредитування.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).

Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).

Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2025 року в справі № 679/1103/23).

З матеріалів справи встановлено, що укладаючи з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір шляхом приєднання (акцепту оферти) відповідач ОСОБА_1 скористалася належною первісному кредитору інформаційно-телекомунікаційною системою де їй було надано можливість самостійно обрати «суму кредиту», «термін» (строк кредитування) (згідно з Алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. Заповнивши усі запитувані креитором дані, відповідач акцептувала оферту на зручних для неї умовах, які у момент акцепту пропонував їй первісний кредитор самостійно, в автоматичному порядку було сформовано Заявку відповідача на отримання грошових коштів в кредит від 11 січня 2021 року.

У такій Заявці визначено, що сума кредиту становить 15 400 грн, строк кредиту 3 дні. Акцепт оферти було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що засвідчує спрямування волевиявлення сторони договору (позичальника) на встановленовлення саме таких істотних умов кредитного договору.

У пункті 1. 2 договору від 11 січня 2021 року встановлено, що кредит надається на 3 дні від дати отримання кредиту позичальником.

У пункті 4.2 Договору визначено також, що строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку договору надання кредиту передбачених пунктом 1.3 та пунктом 1.7 Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання.

У матеріалах справи відсутні докази, які свідчить по вчинення відповідачем дій, предбачених пунтом 1.3 Договору (оплати протягом «дисконтного періоду» (3-денного) всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом). За пунктом 1.7 факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження стркоу користування кредитом (продовження загального строку дії договору).

Колегія суддів звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань у зв`язку із незабезпеченням виконання договірних зобов`язань між боржником та кредитором не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні.

Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсоків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту.

У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою.

У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

У справі, що переглядається, позивач не заявляв до стягнення з відповідача неустойку в порядку, установленому частиною другою статті 625 ЦК України, як наслідку прострочення споживачем ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 11 січня 2021 року, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачем умовам оферти.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача в користь позивача процентів за користування кредитом, нарахованих виключно у період з 11 січня 2021 року по 14 січня 2021 року в межах триденного строку за ставкою 1,52% в день від суми кредиту, що всього становить 702,24 грн (234,08 грн х 3) є правильним. Відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у заявленій позивачем сумі 32 234 грн.

Суд першої інстанції відповідно до статтей 137,141 ЦПК України та із застосуванням принципу пропорційності правильно здійснив розподіл судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ставить питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що була надана їй у зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції, у розмірі 8000 грн.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2023 року в справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Колегія суддів, з урахуванням критеріїв необхідності, розумності та реальності дійшла висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача в користь відповідача, до 1000 грн. Відзив на апеляційну скаргу та відзив на позовну заяву, що були подані відповідачем, здебільшого за своїм змістом є ідентичними, більшість заперечень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, відхилені колегією суддів, значна частина доводів відповідача зведені до заперечення рішення суду першої інстанції, а не доводів апеляційної скарги позивача на таке рішення.

Рішення суду ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 06 березня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в користь ОСОБА_1 1000 грн витрат н професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді