справа №176/687/25
провадження №2/176/627/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Гусейнова К.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр», де позивач просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року у розмірі 40300 грн та судові витрати у розмірі 2422,4 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №22.06.2024-100002320. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.06.2024 року, строком на 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.87% = (15895,61/13000)/140 * 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2600 грн. Неустойка: 130 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 40300 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 18200 грн, комісії у розмірі 2600 грн та неустойки 6500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року у розмірі 40300 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,4 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. Заперечень від представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не надходило. В позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, зазначив, що просять розглядати справу за відсутності позивача та не заперечують ухвалення заочного рішення судом.

25 березня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому вона позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 13000 грн та заперечувала проти стягнення з неї заборгованості по процентам у розмірі 18200,00 грн, комісії у розмірі - 2600,00 грн, неустойки у розмірі - 6500,00 гривень.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами та неустойки по Кредиту відповідач зазначає, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30 строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, на думку відповідача, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

До цього ж, відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано розрахунок заборгованості за процентами, що унеможливлює перевірити їх законність.

Щодо нарахування комісії за надання Кредиту відповідач зазначає, що згідно з абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734- VIII, текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно вимог законодавства після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21), у п.31.29 якої зазначено, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (17.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Таким чином, відповідач вважає, що положення Кредитного договору (оферти) №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2600,00 грн, суперечать положенням ч.ч.1,2 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.

Таким чином відповідач вважає, що задоволенню підлягають тільки вимоги про стягнення основної суми боргу у розмірі 13000,00 грн.

02 квітня 2025 року від позивача ТОВ «Споживчий центр» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 22.06.2024 року; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору №22.06.2024-100002320 (кредитної лінії) від 22.06.2024 року; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року.

Таким чином, представник позивача звертає увагу, що Кредитний договір №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року було укладено в електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової.

Також, позивач зазначає, що стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - НОМЕР_5.

За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 28.03/25 від 28.03.2025 року: «на номер абонента НОМЕР_1 22.06.2024 о 21:07:52 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: НОМЕР_6». Саме його було використано відповідачкою для підписання Кредитного договору 22.06.2024 року.

Позивач вважає, що відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.

Щодо розрахунку суми заборгованості за кредитним договором позивач додає картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка, на думку представника позивача, є належним та допустимим доказом.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією № від 22.06.2024 року, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Відтак, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою еквайрингу - Liqay. Таким чином, на думку позивача, квитанція і є первинним документом.

Представник позивача також звертає увагу суду на те, що ТОВ «Споживчий центр» не має обов`язку надавати повні реквізити банківської картки відповідно до п. 64 Розділу 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів».

Щодо комісії, то представник позивача зазначає, що вона пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу.

Також, представник позивача звертає увагу суду, що своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору про встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.

Також, представник позивача звертає увагу суду на те, що проценти за кредитним договором не є мірою відповідальності, а є платою за користування чужими грошовими коштами. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, у тому числі у порядку, передбаченому ст.625 ЦК України, відповідачу не здійснювалось.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №22.06.2024-100002320. ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13000 грн, а отже акцептовано умови Договору (а.с.15-19).

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.06.2024 року (а.с.12 зворот), строком на 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87% = (15895,61/13000)/140 * 100%.

Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Відповідно до п.4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності.

Орієнтована реальна річна процентна ставка за кредитом становить 7910,03%. Неустойка: 130 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Крім того, вищезазначені умови кредитування були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 22.06.2024 року, який підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.13-14).

ТОВ «Споживчий цент» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 13000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 *01 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних), що підтверджується Квитанцією LiqPay про видачу коштів (а.с.12 зворот).

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за Кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року у розмірі 40300 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 13000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 18200 грн, заборгованості за комісією у розмірі 2600 грн та заборгованості за неустойкою, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр» (а.с.9 зворот).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19.

Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування комісії суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Щодо доводів відповідача про нарахування позивачем неустойки по кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року в розмірі 6500 грн.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, з відповіддю на відзив позивачем надано довідку ТОВ «Старт-Мобайл» від 28.03.2025 року про те, що за даними їхньої системи, на номер абонента НОМЕР_1 22.06.2024 року о 21:07:52 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: НОМЕР_7».

Відповідачем під час надіслання Заявки на укладення Кредитного договору №22.06.2024-100002320 було зазначено реквізити належного їй електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: НОМЕР_8 та вказано номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання належним чином зобов`язань по їх поверненню.

Позивачем надано суду письмову форму укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» Договору №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року (а.с.15-19).

У вищезазначеному договорі зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» виконало свої обов`язки за Кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року, в той час як відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр».

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року, у розмірі 33800 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 13000 грн, заборгованості по процентах 18200 грн та комісії 2600 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2031,7 грн (33800*2422,4/40300 = 2031,7 грн).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 141, 258, 259, 265,273,354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , МФО 305299, р/р НОМЕР_4 , юридична адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, заборгованість за Кредитним договором №22.06.2024-100002320 від 22.06.2024 року в розмірі 33800 (тридцять три тисячі вісімсот) гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 13000 грн, заборгованості по процентах 18200 грн та комісії 2600 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , МФО 305299, р/р НОМЕР_4 , юридична адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, судовий збір у розмірі 2031,70 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ