Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивач із позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 , який був власником буд. АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2150 га. для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Після його смерті фактично спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_4 та його донька - ОСОБА_5 - мати позивача. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 та після її смерті фактично спадщину прийняла її донька - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_5 та після її смерті позивач фактично прийняла спадщину, що складається з 3/8 часток буд. АДРЕСА_1 та 3/8 часток земельної ділянки (присадибна ділянка) до даного будинку. Однак, позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, який би підтверджував право власності на нього у спадкодавця.

Тому, просить суд визнати за позивачем право власності на 3/8 частки житлового будинку літ. «А», загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., гараж літ. «Б», вбиральню літ. «В», погріб літ. «Г», огорожу № 1, та 3/8 частки земельної ділянки загальною площею 0,2150 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий № :02:000:0862, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача - Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.

В судове засідання третя особа - ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно зі Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22 лютого 2002 року Маяківською сільською радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до набуття чинності Цивільним Кодексом України, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Стаття 526 ЦК УРСР 1963 року говорить про те, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до Довідки, виданої виконкомом Маяківською сільською радою Слов`янського району Донецької області № 394 від 18 червня 2015 року, згідно запису в погосподарській книзі № 20, особовий рахунок НОМЕР_2 , земельна ділянка у розмірі 0,215 га. і будинок, який знаходиться на даній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 .

Як зазначено у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.02.2025 року, земельна ділянка, загальною площею 0,2150 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :02:000:0862, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 .

Отже, до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 13 жовтня 1953 року Банновським РАЦС, ОСОБА_6 13 жовтня 1953 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10 липня 2017 року Слов`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 05 липня 1977 року Канським РАЦС Красноярського краю, ОСОБА_5 05 липня 1977 року уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою, або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до Довідки Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області № 395 від 18.06.2015 року, дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 , проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до Листа Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області № 147/01-16 від 13.05.2025 року, після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

Отже, ОСОБА_4 , як дружина померлого ОСОБА_3 , на праві спільної сумісної власності подружжя набула право на 1/2 частку вищезазначеного майна, а іншу 1/2 частку спадкового майна успадкували в рівних частках по 1/4 частки кожен ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як спадкоємці першої черги, які були зареєстровані та проживала в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті ОСОБА_3 та вони фактично вступили в управління та володіння даним спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Однак, свої спадкових прав на зазначений будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , не оформили.

Як видно зі Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 19 липня 2017 року Слов`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 32.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина.

Як вже було встановлено в судовому засіданні, відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10 липня 2017 року Слов`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 05 липня 1977 року Канським РАЦС Красноярського краю, ОСОБА_5 05 липня 1977 року уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 14 березня 2017 року виконкомом Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 05 травня 2017 року, виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_11 01 серпня 1980 року уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище на ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_4 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, вони є спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

З метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 22/2017, заведеної приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального Донецької області Зубковою А.О., 29 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім позивача із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса більше ніхто не звертався, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до Довідки Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області № 218 від 02.02.2017 року, донька ОСОБА_5 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила всіх своїх спадкових прав.

Спадкове майно ОСОБА_4 складається з 3/4 часток житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з яких на 1/2 частку вищезазначеного майна ОСОБА_4 мала право як дружина у праві спільної сумісної власності подружжя, а на 1/4 частку - як на спадкове майно, яке ОСОБА_4 фактично прийняла, але не зареєструвала право власності.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 в рівних частках по 1/2 частки спадкового майна, а саме, по 3/8 частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно зі Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 26 серпня 2022 року Виконавчим комітетом Брагинівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Ярова Краматорського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 59.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , виданого 24 вересня 1978 року Канським РАЦС Красноярського краю, ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 у м. Канськ Красноярського краю, її матір`ю є ОСОБА_5 .

Відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_10 , виданого 29 квітня 1997 року Слов`яногірським міськвиконкомом, ОСОБА_14 29 квітня 1997 року уклала шлюб з ОСОБА_15 та змінила прізвище на ОСОБА_16 .

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_11 , виданого 10 вересня 2019 року Виконавчим комітетом Святогірської міської ради м. Слов`янськ Донецької області, ОСОБА_1 10 вересня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_18 та змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Відповідно до Листа Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області № 95/01-16 від 13.03.2025 року, після померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилась.

Відповідно до Витягу з реєстру Святогірської територіальної громади від 03.06.2024 року, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 07.04.2000 року, тобто і на час смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, суд доходить до висновку про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 на 5/8 часток житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Однак, 15 січня 2025 року, державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 не подано нотаріусу правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище спадкове майно.

Як зазначено у Державному акті на право приватної власності на землю серії 1-ДН № 081349 від 28.07.1998 року, ОСОБА_3 , на підставі рішення Маяківської сільської ради народних депутатів від 05.04.1996 року, набув право власності на земельну ділянку площею 0,2150 га. по АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до Технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_20 , станом на 15.01.2025 року, на території домоволодіння знаходяться: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею - 34,1 кв.м.; гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», погріб літ. «Г», огорожа № 1.

Відповідно до Довідки ФОП ОСОБА_20 № 1224/1110 від 15.01.2025 року, об`єкт нерухомого майна - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею - 34,1 кв.м.; гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», погріб літ. «Г», огорожа № 1, які побудовані до 05 серпня 1992 року та не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Як зазначено у Характеристиці житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «А-1» побудований у 1975 році.

Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем 5/8 часток житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_5 .

На теперішній часоригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок та земельну ділянку за ОСОБА_5 у позивача відсутній, отримання та реєстрація правовстановлюючого документу, у даному випадку, не передбачена чинним законодавством.

Дана обставина унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що ОСОБА_5 дійсно на час смерті належали 5/8 частки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а отже права спадкоємця (позивача) підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 3/8 часток (в межах позовних вимог) вказаного житлового будинку та земельної ділянки.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такоїреєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1.8 цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державної інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»).

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом.

Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п. 3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992 року, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.

Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи.

Таким чином по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері та бабусі. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач не може, оскільки ним не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1975 році, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування,на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог позивачів.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка в свою чергу є спадкоємцем за законом після своєї матері ОСОБА_4 , яка в свою чергу є спадкоємцем за законом після свого чоловіка ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянкупозивач не може, оскільки нею не подано нотаріусу правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності останнього спадкодавця на вказане вище спадкове майно.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_12 , право власності на 3/8 частки житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м.; гараж літ. «Б», вбиральню літ. «В», погріб літ. «Г», огорожу № 1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_12 , право власності на 3/8 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,2150 га., кадастровий № :02:000:0862, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повний текст рішення виготовлений 03 червня 2025 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко