П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Київ

Справа № 367/10895/24

Провадження № 22-ц/824/4966/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» адвоката Малімона Андрія Ярославовича, на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до суду звернулось ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2024 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 02 грудня 2024 року представник заявника Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Малімон Андрій Ярославович подав апеляційну скаргу, в якій просив суд ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує що, відмовляючи у видачі судового наказу, суд зазначив, що до заяви про видачу судового наказу заявником не надано укладеного між сторонами договору ( письмового, електронного) про надання послуг з розподілу природного газу, який підписаний споживачем та містить індивідуальні дані боржника, а тому з матеріалів заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п.8 частини 1 ст. 165 ЦПК України), однак, з таким висновком суду апелянт не погоджується.

Вказує, що правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Зазначає, що 31.08.2023 року НКРЕКП прийнято постанову № 1594 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ «КИЇВОБЛГАЗ», у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України». Офіційний текст постанови розміщений на інформаційному ресурсі - https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-zupinennya-diyi-licenziyi-z-rozpodilu-prirodnogo-gazuvidanoyi-kiyivoblgaz.

Вказує на те, що у відповідності до пункту 3 постанови НКРЕКП від 31 серпня 2023 року №1596 протягом 10 днів ТОВ «Газорозподільні мережі України» має повідомити споживачів природного газу на території ліцензованої діяльності Житомирської, Львівської та Київської філій ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зупинення дії ліцензій з розподілу природного газу АТ «ЖИТОМИРГАЗ», АТ «ЛЬВІВГАЗ» та АТ «КИЇВОБЛГАЗ» та щодо зміни місць провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АТ «ЖИТОМИРГАЗ», АТ «ЛЬВІВГАЗ» та АТ «КИЇВОБЛГАЗ», а також про необхідність здійснення споживачами природного газу оплати за надані послуги розподілу природного газу з 01 вересня 2023 року на рахунок ТОВ «Газорозподільні мережі України».

На виконання постанови НКРЕКП 01 вересня 2023 року на офіційному сайті ТОВ «Газорозподільні мережі України» https://grmu.com.ua/ розміщено інформацію щодо зміни місць провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АТ «КИЇВОБЛГАЗ».

Вважає, що у такий спосіб населенню Київської області послуги з розподілу природного газу надаються Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, яка видана на підставі постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 (зі змінами від 31 серпня 2023 року №1596).

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за затвердженою формою Типового договору розподілу природного газу.

Вказує на те, що відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Зазначає, що з довідки про фактичне споживання вбачається, що ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) після початку провадження господарської діяльності на території Київської області Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» (01.09.2023 року) здійснюється фактичне документально підтверджене споживання природного газу, що підтверджується різницею показників вузла обліку Октава-А типорозміру G-6-1 зав. №699030 у бік збільшення. Так, станом на 01 вересня 2023 року показники склали 25 671,94 м3, а станом на 24 лютого 2024 року 26 735,55 м3 (фотофіксація).

Заявником надано розрахунок суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» споживача за період з 01 вересня 2023 року по 3 вересня 2024 року в якому також міститься інформація про абонента (споживача) - ОСОБА_1 , особовий рахунок - НОМЕР_1 ЕІС-код НОМЕР_2, адреса об`єкта - АДРЕСА_1 , дані про обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року на рівні 1 419,19 куб.м, величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023 рік на рівні 118,27 куб.м, обсяг спожитого природного газу за газовий рік з 01 жовтня 2022 року по 30 вересня 2023 року на рівні 1 435,85 куб.м, величина місячного обсягу річної замовленої потужності на 2024 рік на рівні 119,65 куб.м, а також дані про зміну показників лічильника природного газу у бік збільшення, що свідчить про фактичне споживання природного газу, розмір тарифу на послуги з розподілу природного газу, обсяги спожитого природного газу та сума заборгованості 2 771,31 грн.

Споживачем після початку здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» на території Київської області - 01.09.2023 року здійснюється споживання природного газу, що полягає у зміні показників лічильника газу та підтверджується відповідною довідкою та відображено у розрахунку боргу, а відтак договір розподілу природного газу є укладеним.

Вважає, що факт споживання природного газу споживачем вказує на акцептування договору розподілу природного газу і, відповідно, підтверджує факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 до Типового договору розподілу природного газу.

З огляду на викладене, вважає, що висновок суду про відсутність договірних відносин з розподілу природного газу з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 є помилковим та не ґрунтується на матеріалах справи.

Інші учасники справи процесуальним правом на подачу відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про відмову у видачі судового наказу, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, у жовтні 2024 року до суду звернулось ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

В обґрунтування заяви зазначало, що споживачем після початку здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на території Київської області 01.09.2023 року здійснюється споживання природного газу, що підтверджується довідкою та відображено у розрахунку боргу, а отже договір є укладеним.

Заборгованість згідно розрахунку за період з 01.09.2023 року по 30.09.2024 року становить 2 939,29 грн.

До заяви про видачу судового наказу ТОВ «Газорозподільні мережі України» було надано: копію статуту товариства; довідку про те, що споживачем ОСОБА_1 після початку провадження господарської діяльності на території Київської області Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснюється фактичне документально підтверджене споживання природного газу; фото лічильника газу Октава-А типорозміру G-6-1 зав. №699030; типовий договір розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498; постанову від 30 грудня 2022 року №1944 Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ТОВ «Газорозподільні мережі України»; розрахунок суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо ОСОБА_1 .

Відмовляючи ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, суд першої інстанції посилався на те, що до заяви про видачу судового наказу заявником не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між ТОВ «Газорозподільні мережі України» та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про видачу судового наказу заявником доданий типовий договір, який не підписаний боржником та не містить індивідуальних даних боржника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Із поданої заяви та долучених до неї доказів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, адже не надано безспірних доказів на підтвердження того, що саме боржник, є споживачем послуг з розподілу природного газу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу. Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини 6 статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною 1 статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

В частині 1 статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно пункту 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

В статті 163 ЦПК України визначено перелік документів, які додаються до заяви про видачу судового наказу. Зокрема, згідно пункту 3 частини 3 цієї статті, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Отже, законодавець визначив, що при зверненні особи до суду з вимогами, визначеними у частині 1 статті 161 ЦПК України, в наказному провадженні, до заяви необхідно долучити договір, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, документально підтверджене споживання природного газу, а тому суд безпідставно відмовив у видачі судового наказу, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як вказані обставини підлягають встановленню та оцінці судом з урахування доводів обох сторін, а наказне провадження передбачає видачу судового наказу при наявності доказів існування безспірної заборгованості.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, так як заявником на підтвердження безспірності своїх доводів про укладення між сторонами договору з розподілу природного газу, копії такого договору до заяви не надано.

При цьому наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають. За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів, власним не вірним тлумаченням норм законодавства та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин в оскаржуваній ухвалі суду апелянтом до апеляційної скарги не надано

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2024 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника заявника Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Малімона Андрія Ярославовича.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» адвоката Малімона Андрія Ярославовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2024 року без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна