ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія Оранта на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року у складі судді Федоріщева С.С. у цивільній справі № 202/10791/24 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія Оранта про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, пред`явленою до ПАТ НСК Оранта, на предмет стягнення недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 9955,80 грн, пені у розмірі 54 719,88 грн та витрат на оплату послуг експерта в розмірі 2760 грн, обґрунтовуючи це тим, що 23 грудня 2023 року у м. Дніпрі відбулась ДТП з вини водія ОСОБА_2 , що встановлено постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року, який керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , та за участю автомобіля Ford Escape, державний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 та який їй і належить на праві власності. Внаслідок цієї ДТП автомобілю позивача нанесені механічні пошкодження, що призвело до завдання позивачеві матеріальних збитків. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПАТ НАСК Оранта за страховим полісом зі страховим лімітом 160 000 грн, де франшиза 2500 грн. За заявою позивача від 25 грудня 2023 року відповідачем була здійснена страхова виплата у розмірі 33 311,70 грн, що, на думку позивача, не відповідає розміру заподіяної шкоди, встановленого висновком судового експерта Дроздова Ю.В. №0401/24 від 09 січня 2024 року, виконаного за замовленням позивача, де визначено вартість матеріального збитку у сумі 90 531,58 грн. Позивач вважає, що відповідачеві належить доплатити різницю між встановлений дійсним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням за вираховуванням франшизи, однак відповідач відмовив у здійсненні такої доплати, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодовування в розмірі 54719,88 грн.

Стягнуто із з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн та витрати на автотоварознавчу експертизу в розмірі 2 760,00 грн (а.с. 154-160).

Рішення суду мотивовано тим, що суд першої інстанції вважав доведеним, на підставі ст. 22,36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, враховуючи виплату страхового відшкодування на користь позивача, що належним буде доплата страхового відшкодування як різниця між вже виплаченою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди, що встановлено наданим позивачем висновком судового експерта, який суд першої інстанції вважав належним доказом у справі. Разом з цим суд першої інстанції вважав, що автомобіль позивача відремонтовано на СТО, куди і було перераховано вже сплачене страхове відшкодування та для утримання ПДВ підстави відсутні, адже така виплата відшкодування здійснювалась не на рахунок потерпілої особи. При цьому суд першої інстанції вважав, що Звіт про оцінку транспортного засобу позивача, складений на вимогу страхової компанії, не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092 в редакції від 24 липня 2009 року за №1335/5/1159, адже оцінювачем особистий огляд автомобіля не проводився.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ НАСК Оранта подало апеляційну скаргу (а.с.168-170), посилаючись на те, що при визначенні розміру страхового відшкодування відповідач керувався звітом ТОВ Бюро оцінки Гріндей, складеному оцінювачем ОСОБА_3 №21-D/14/61 від 23 січня 2024 року. Позивач подала заяву на страхову виплату та страховик діяв від імені позивача та в її інтересах, звертаючись до ТОВ Бюро оцінки Гріндей, а не з власної ініціативи, тим більше, що відповідач дотримався термінів, встановлених ст 34 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і виплатив на рахунок ФОП ОСОБА_4 з ПДВ страхове відшкодування у розмірі 33 311,70 грн. Однак, суд першої інстанції помилково узяв за основу висновок судового експерта Дроздова Ю.В. від 09 січня 2024 року, адже в цьому висновку невірно визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля та без урахування ПДВ, тому такий висновок, на думку скаржника, не можна вважати належним та допустимим доказом у справі. Крім того, скаржник зазначає, що позивач просить стягнути збитки на свою користь та на свій рахунок, тоді як ФОП ОСОБА_4 є платником податків без реєстрації ПДВ, що також виключає можливість стягнення зі страховика відповідного податку, враховуючи, що позивач не надає підтвердженого реально проведеного ремонту автомобіля та оплати суми, яка не покрита страховою виплатою, щоб надавало можливість позивачеві звертатись до суду із позовом про стягнення різниці між виплаченою страховою сумою та фактично витраченими коштами на відновлювальний ремонт автомобіля.

У лютому 2025 року скаржник подав клопотання про доповнення апеляційної скарги, в яких вказав про зазначення в Акті прийому-передачі виконаних робіт №27 від 07 лютого 2024 року заміни деяких пошкоджених деталей на нові, що є підставою для або передачі пошкоджених деталей страховикові, або зменшення суми позову на їх залишкову вартість.

ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у лютому 2025 року через свого представника адвоката Демарчука М.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що твердження скаржника щодо передачі пошкоджених деталей є безпідставними та у позивача відсутній обов`язок передачі деталей відповідачеві. Натомість, страховик до звернення позивача до суду не порушував питання передачі йому цих деталей. Також зазначає, що особа, яка надає послуги з ремонту автомобіля не зобов`язана бути платником ПДВ, враховуючи, що автомобіль відремонтовано на СТО, що підтверджується актом №27 від 07 лютого 2024 року на загальну суму 93120 грн, тоді як відповідач сплатив страхове відшкодування лише 33 311,70 грн за відомостями, викладеними у Звіті оцінювача ОСОБА_3 від 23 січня 2024 року, складеного з порушенням Методики.

У березні 2025 року ПАТ НАСК Оранта через свого представника подало заперечення на клопотання позивача, в яких зазначило про необґрунтованість доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, адже позивач зазначає про проведення фактичного ремонту автомобіля на суму 93 120 грн без надання письмових тому доказів. При цьому позивач спирається на вартість матеріального збитку, встановленого висновком експерта ОСОБА_5 , який значно завищений, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових частин становить 78900,05 грн, що в підрахунку не відповідає ціні позову.

У березні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Демарчука М.В. подала додаткові пояснення на заперечення скаржника, в яких зазначила, що висновок експерта Дроздова Ю.В. відповідає вимогам Методики та даний експерт особисто оглядав пошкоджений автомобіль позивача, а оцінювач ОСОБА_3 склала Звіт без огляду автомобіля, не врахувавши усі ремонтні роботи та заміну деталей, що знизило вартість запасних частин в декілька разів. Щодо передачі деталей позивач зазначила, що за полісом страхування передачі деталей не передбачено, тим більше, на думку позивача, що страховик відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу, а не вартість нових деталей. 07 лютого 2024 року автомобіль було відремонтовано на суму, зазначену в Акті від №27 від 07 лютого 2024 року на загальну суму 93120 грн, з яких частину покрито страховою виплатою, а іншу частину рахунку позивач повинен сплатити після суду зі страховиком.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати повністю з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав Звіт про оцінку матеріальних збитків, складений на замовлення ПАТ НАСК Оранта, оцінювачем ОСОБА_3 таким, що не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, адже оцінювач не оглядала особисто пошкоджений транспортний засіб, тоді як висновок експерта ОСОБА_5 складений у відповідності до таких вимог, та експерт особисто оглядав автомобіль позивача і був попереджений про кримінальну відповідальність при складанні цього висновку, який є належним доказом у справі на підтвердження дійсного розміру матеріальної шкоди у 90 531,58 грн. Виходячи з того, що страхова компанія сплатила на рахунок СТО, де ремонтувався автомобіль, страхове відшкодування у розмірі 33 311,70 грн, що значно менше, ніж встановлено зазначеним висновком, тому суд вважав доведеним недоплату відповідачем страхового відшкодування у розмірі 54 719,88 грн в межах страхового ліміту та за вирахуванням франшизи у розмірі 2500 грн. У зв`язку із тим, що вимоги позивача доведено повністю, суд також вважав доведеним і понесені витрати позивача на проведення оцінки збитків, що склали 2760 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, 23 грудня 2023 року в м. Дніпро, вул. Космічна, в районі е/о № 113, з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом автомобілем «VolkswagenPassat», д.р.н. НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого належний позивачу автомобіль «Ford Escape», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріальних збитків.

Вказані обставини встановленні постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року, справа № 201/230/24, якою встановлена вина водія ОСОБА_2 у скоєному ДТП.

Цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія ОСОБА_2 застрахована страховою компанією ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності водіїв № АТ/003759771 (страхова сума за шкоду заподіяну майну 160 000 гривень, франшиза 2500,00 гривень).

На заяву позивача про виплату від 25 грудня 2023 року відповідачем була здійснена страхова виплата у загальному розмірі 33 311,70 грн, на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 .

При розрахунку страхового відшкодування страховик керувався звітом ТОВ «Бюро оцінки «Гріндей», складеному оцінювачем ОСОБА_3 № 21-D/14/61 від 23 січня 2024 року.

Автомобіль «Ford Escape», д.р.н. НОМЕР_2 , відремонтовано на СТО, що підтверджується актом № 27 від 07 лютого 2024 року.

Висновок експерта Дроздова Ю.В. № 0401/24 від 09 січня 2024 року, складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу, було складено тим же експертом, що проводив саме експертне дослідження на замовлення позивача. При цьому, на проведення огляду експертом авто позивача на замовлення останнього сторона відповідача запрошувалась належним чином. Експерт ОСОБА_5 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок про що зазначено у висновку. Відтак, саме вихідні дані у висновку експерта, на відміну від вихідних даних у звіті оцінювача, сприймаються судом як достовірні та обґрунтовані, як такі, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку.

На підставі цього висновку експерта Дроздова Ю.В., судом встановлено наступний розрахунок: 90 531,58 грн (вартість матеріального збитку на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В.) - 33 311,70 грн (сплачене страхове відшкодування) - 2 500 грн (франшиза) = 54719,88 грн (страхове відшкодування, що підлягає доплаті позивачу).

Суд першої інстанції, з`ясовуючи характер спірних правовідносин, невірно визначив наявність відповідальності відповідача перед позивачем, прийнявши належним доказом висновок судового експерта Дроздова № 0401/24 від 09 січня 2024 року та застосувавши до цих правовідносин ст. 1188 ЦК України, ст. 22,36 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до п.36.2 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно п. 34.3 ст. 34 вказаного Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Пунктом 34.4 ст. 34 наведеного Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Колегією суддів з протоколу (Акту) огляду транспортного засобу від 26 грудня 2023 року (а.с.90) встановлено, що представником страховика НАСК Оранта - Ярмолюком В.В., у присутності представника страхувальника ОСОБА_6 , після отримання повідомлення про ДТП у строки та в порядку, встановленому ст.ст.33,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 26 грудня 2023 року проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Ford Escape», днз НОМЕР_2 , в якому відображено наявні пошкодження автомобіля, виявленими представником страховика, про що оцінювачем ОСОБА_3 , за заявою ЕАСК Оранта щодо виконання автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Ford Escape», днз НОМЕР_2 , на предмет визначення матеріального збитку, складено 23 січня 2024 року Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу. Вирішення поставленого питання проводилось на основі результату огляду майна - транспортного засобу «Ford Escape», днз НОМЕР_2 , про що зазначено у додатках до цього Звіту та самому Звіті (а.с.80-106).

У даному Звіті зазначено, що вартість матеріального збитку складає 35 811,70 грн з вартістю ПДВ на запасні частини та матеріали, вартість матеріального збитку без ПДВ на запасні частини та матеріали складає 31 316,42 грн.

Натомість позивач, не дочекавшись визначення відповідачем розміру страхового відшкодування та не вживаючи заходів щодо з`ясування у відповідача цього питання, на яке у відповідача встановлено ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, 28 грудня 2024 року через свого представника Карпенка В.М. подав заяву про проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Ford Escape», днз НОМЕР_2 , та висновком експерта №0401/24 складеного 09 січня 2024 року експертом ОСОБА_5 встановлено вартість матеріального збитку у розмірі 90 531,58 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин встановлена у розмірі 90 531,58 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та без урахування складової ПДВ встановлена у розмірі 78 900 грн (а.с.17-42).

Колегія суддів наголошує, що висновок експерта №0401/24 складений 09 січня 2024 року експертом Дроздовим Ю.В. датується значно раніше дати складання Звіту оцінювача ОСОБА_3 від 23 січня 2024 року, що виключає необхідність у позивача замовлення та проведення незалежної експертизи зі встановлення матеріального збитку, в силу п. 34.3 ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», завданого позивачеві, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Зазначений висновок позивач вважає належним доказом у справі з визначення вірної вартості матеріального збитку, однак колегія суддів повністю приймає доводи скаржника до уваги, викладені в апеляційній скарзі, про те, що зазначений висновок судового експерта не може бути доказом у даній справі з підстав того, що складений 09 січня 2023 року, тобто, значно раніше ніж Звіт оцінювача ОСОБА_3 за замовленням страхової компанії для визначення розміру страхового відшкодування та на момент складання такого висновку експертом ОСОБА_5 страховиком ще розмір страхової виплати не визначався.

Крім того, 16 лютого 2024 року на підставі наданого представником позивача до відповідача Акту №27 від 07 лютого 2024 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.44), на суму виконаних робіт 93 120 грн, відповідачем за визначеним у Звіті оцінювача, складеного на замовлення страхової компанії, розміром матеріального збитку виплачено страхове відшкодування у розмірі 33 311,70 грн на розрахунковий рахунок СТО, де за замовленням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на відновлювальному ремонті у ФОП ОСОБА_4 знаходився автомобіль позивача (а.с.16).

Колегія суддів наголошує, що позивачем не надавалось доказів оскарження розміру такого відшкодування, яке перераховано на рахунок СТО на відновлювальний ремонт, що і не доведено позивачем при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Колегія суддів зазначає, що у позивача не було підстав для замовлення незалежної експертизи, оскільки у відповідності до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком було вчинено всі необхідні дії для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому відображені пошкодження автомобіля після ДТП, що унеможливлює прийняття висновку експерта Дроздова Ю.В. від 09 січня 2024 року за належний доказ у цій справі, тоді як Звіт оцінювача за замовленням страхової компанії складений 23 січня 2024 року, та лише того дня визначено страхове відшкодування відповідачем.

Разом з цим колегія суддів погоджується з доводами скаржника та наголошує, що суд першої інстанції, встановивши проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, не з`ясував дійсного розміру фактично понесених витрат позивачем, не перевірив наявних у справі доказів на витрати відновлювального ремонту автомобіля та покриття чи недостачу коштів страхової суми таких витрат позивача, що виключає можливість застосування розміру матеріального збитку, замість суми фактично витраченої позивачем на відновлювальний ремонт, як це зазначено у ст. 1194 ЦК України.

Зважаючи на висновки, викладені Верховним Судому постановах №522/15636/16-ц від 11 грудня 2019 року, №227/2996/16-ц від 11 грудня 2019 року, №668/7779/15-ц від 25 листопада 2019 року, винуватець ДТП повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, тоді як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку.

Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (до таких висновків прийшов Верховний Суду постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц та від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц).

Враховуючи вищенаведене та приймаючи доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, судом невірно з`ясовано правову природу як пред`явленого позову, так і матеріальних та процесуальних норм діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, враховуючи, що питання, які зазначені в апеляційній скарзі судом першої інстанції вирішені не були.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, зі скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне переглянути і стягнений судовий збір з відповідача на користь позивача, який належить віднести на рахунок позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог повністю цією постановою.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія Оранта задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія Оранта про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна