Справа № 490/7068/19
н/п 2/490/1191/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представниці позивача ОСОБА_1 - адвоката Романчук Л.Г., озглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 22.10.2018 року ним було передано відповідачу в позику 400000,00 грн, про що складено відповідну розписку. Строк повернення позики становить 04.11.2018 року.

Однак відповідач без будь-яких пояснень причин та ймовірних строків виконання відповідачем данного зобов`язання до цього часу не повернув позивачу кошти позики в сумі 400000,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача кошти в сумі 400000,00 грн та судові витрати в справі.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Черенкової Н.П. від 24.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання.

09 січня 2020 року відповідачем надано до суду відзив, в як4ому відповідач заперечив проти вимог позивача, стверджує, що не брав 22 жовтня 2018 року в борг кошти в сумі 400000,00 грн у позивача. Наполягає, що не писав розписку від 22 жовтня 2018 року, просить призначити в справі почеркознавчу експертизу та відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2020 року призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 серпня 2020 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 листопада 2020 року було задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судового-почеркознавчої експертизи, призначеної у цивільній справі №490/7068/19 та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 квітня 2021 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 червня 2021 року копію ухвали разом з виділеними матеріалами цивільної справи №490/7068/19 направлено експерту для вирішення питання щодо подальшого проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2020 року та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 вересня 2021 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 вересня 2021 року копіяю ухвали разом з виділеними матеріалами цивільної справи №490/7068/19 направлено експерту для вирішення питання щодо подальшого проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2020 року та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2021 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 грудня 2021 року копію ухвали разом з виділеними матеріалами цивільної справи №490/7068/19 направлено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз для вирішення питання щодо подальшого проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2020 року та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 січня 2023 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2023 року признаено у цивільній справі № 490/7068/19 повторну судову почеркознавчу експертизу, на час проведення судової експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 липня 2023 року відновлено провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 серпня 2023 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.08.2023 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2024 року попереджено про необхідність добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання якими не допускається на підставі ст. 44 ЦПК України, відкладено судовий розгляд справи на 04.07.2024 року на 12.00 год та роз`яснено, що в разі повторної неявки в судове засідання відповідача та його адвоката, судом буде вирішена справа на підставі наявних даних та доказів, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 липня 2024 року клопотання представниці відповідача про зупинення провадження залишено без розгляду, призначено у цивільній справі № 490/7068/19 повторну судову почеркознавчу експертизу, на час проведення судової експертизи провадження у справі зупинено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 липня 2024 року скасовано та справу повернуто до суду першої інстанції для розгляду клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03.10.2024 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду даної цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 року головуючим в даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

14.10.2024 року матеріали справи передано судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатніа О.В. від 15 жовтня 2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу №490/7068/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та розгляд справипостанволено провести в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 09 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2025 року на 15-00 годин.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 лютого 2025 року зупинено провадження у цивільній справі №490/7068/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 березня 2025 року ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 лютого 2025 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач та його представниця в судове засідання не з`явилися. 02.06.2025 року представниця відповідача надала суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з ургентною госпіталізацією відповідача з 23.05.2025 року в КНУ "Одеська обласна клінічна лікарня "ООН". Представниця відповідача зазначила, що відповідач бажає приймати участь в слуханні справи особисто та надати зразки почерку та підпису, які вимагає експерт.

Так, частиною першою статті 240 ЦПК України встановлено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

При цьому, частиною другою статті 223 ЦПК України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

З урахуванням наведених вище норм процесуального закону та оскільки має місце повторна неявка відповідача та його представниці - судове засіданння 01.05.2025 року було відкладено за клопотанням представниці відповідача, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи в судовому засіданні.

В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених в ньому та просила стягнути з відповідача на користь позивача 400000,00 грн боргу, а також понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом досліджено оригінал боргової розписки від 22.10.2018 року, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 400000,00 грн на строк до 04.11.2018 року. Також в розписці зазначено про те, що наявність оригінала даної розписки у позивача посвідчує факт отримання відповідачем готівкових коштів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами частини першої статті 14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК Українивизначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов`язання за статтею 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Необхідно зауважити, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Позивач виконав своє зобов`язання передати у власність відповідачу грошові кошти, що підтверджується оригіналом боргової розписки від 22.10.2018 року, в якій зазначено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 400000,00 гривень.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №369/3340/16-ц від 22.08.2019 за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Об`єктивно, боргова розписка містить необхідні умови договору позики, зокрема, дату її складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та зобов`язання щодо їх повернення, при цьому написана власноручно відповідачем, а відтак є підстави стверджувати про наявність підстав для стягнення коштів за цією розпискою.

Будь-яких доказів, які б підтверджували погашення заборгованості відповідачем до суду не надано.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно достатті 617 ЦК України.

При цьому, судом не приймається до уваги заперечення відповідача та його представниці що відповідач не брав 22 жовтня 2018 року в борг кошти в сумі 400000,00 грн у позивача та що не писав розписку від 22 жовтня 2018 року, з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, крім іншого, є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Статею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою, четвертою - шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, статтею 109 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Статею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінка доказів здійснюєтся судом у відповідності до положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, згідно дослідженого судом Висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи від 28.12.2022 №22-5969 рукописний текст у документі "Расписка 22.10.2018", виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

При цьому, як вбачається зі змісту рішення №1 дисциплінарної палати Центральної екппертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 07 вересня 2023 року, експертом при проведенні експертизи зазначено методики, які на час складання Висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи від 28.12.2022 №22-5969 не діяли. При проведенні дослідження експертом не застосовано діючих методик проведення почеркознавчої експертизи.

Також, в Рішенні №1 дисциплінарної палати Центральної екппертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 07 вересня 2023 року зазначено, що експертом не дотримано пункти 4.12, 4.13, 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (щодо данних, які повинні зазначатися в висновку експерта). На думку членів дисциплінарної палати ЦЕКК у Висновку відсутнє наукове обгрунтування проведеної експертизи та всі вищезазначені зауваження, які були встановлені під час дисциплінарного провадження свідчать про неповноту проведеного дослідження.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та на підставі статтей 89 та 110 ЦПК України, судом відхиляється Висновок експерта судово-почеркознавчої експертизи від 28.12.2022 №22-5969.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 травня 2023 року призначено у цивільній справі №490/7068/19 повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (54029, м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2-А). На вирішення повторної судової почеркознавчої експертизи поставлено наступні запитання: 1) Чи виконано рукописний текст у документі «Расписка 22.10.2018» ОСОБА_2 ? 2) Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у документі «Расписка 22.10.2018» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

22.06.2023 року до суду надійшло клопотання експерта В.В. Соколовської від 22.06.2023 року №СЕ-19/115-23/8381-ПЧ про надання, крім іншого, вільних зразків підписів ОСОБА_2 в оригіналах документів, максимально наближених до 2018 року (не менше 10 зразків), із зазначенням конкретних граф; вільних зразків почерку ОСОБА_2 в оригіналах документів, максимально наближених до 2018 року (не менше 10 зразків), із зазначенням конкретних граф; експериментальних зразків почерку ОСОБА_2 не менше ніж на 8 аркушах формату А4.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 липня 2023 року відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 12.07.2023 року на 09:00 год.

В судове засідання 12.07.2023 року відповідач не з`явився, зразки підпису не надав, за клопотанням представниці відповідача у судовому засіданні судом було оголошено перерву до 17.07.2023 року для надання можливості відповідачу з`явитися в судове засідання та надати зразки підпису.

В судове засідання 12.07.2023 року відповідач не з`явився, зразки підпису не надав, представниця відповідача надала суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку зі службою відповідача у лавах ЗСУ. Судове засідання відкладене на 08.08.2023 року.

В судове засідання 08.08.2023 року відповідач не з`явився, в судовому засіданні оголошено перерву до 14.08.2023 року.

14.08.2023 року до суду надійшло Повідомлення про неможливість проведення судової експертизи з огляду на ненадходження станом на 08.08.2023 року відповіді на клопотання експерта від 22.06.2023 року №СЕ-19/115-23/8381-ПЧ.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 в період з 12.07.2023 по 08.08.2023 року не було вжито жодних заходів для подання необхідних матеріалів, які зазначені в клопотанні експерта від 22.06.2023 року №СЕ-19/115-23/8381-ПЧ, а саме:

вільних зразків підписів в оригіналах документів, максималоьно наближених до 2018 року (не менше 10 зразків), із зазначенням конкретних граф;

вільних зразків почерку в оригіналах документів, максималоьно наближених до 2018 року (не менше 10 зразків), із зазначенням конкретних граф;

експериментальних зразків почерку не менше ніж на 8 аркушах формату А4.

При цьому, як обгрунтування неможливості участі в судових засіданнях представниця відповідача надавала суду копію довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2023 року де зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази перебування відповідача на військовій службі до 31 липня 2023 року та відповідно в матеріалах справи відсутні докази наявності перешкод явці відповідача в судові засідання 12.07.2023 року та 17.07.2023 року та надання необхідних експерту матеріалів.

Крім того, в Постанові Миколаївського апеляційоного суду від 24 березня 2025 року колегія суддів звернула увагу суду першої інстанції, що відповідач ОСОБА_2 систематично не з`явлґявся в судові засідання, не заявляв про своє бажання приймати участь у слуханні справи особисто,його інтереси представляє інтереси адвокат Труба К.Б.

З урахуванням наведеного та на підставі положень статті 109 ЦПК України, враховуючи поведінку відповідача, яка полягає в ухиленні від надання останнім необхідних матеріалів, які зазначені в клопотанні експерта від 22.06.2023 року №СЕ-19/115-23/8381-ПЧ, суд визнає факт підписання відповідачем ОСОБА_2 боргової розписки від 22.10.2018 року, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 400000,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики у строк, визначений борговою розпискою від 22.10.2018, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 400000,00 гривень, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з наступного.

Частинами 1-3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частинами 4-6 статті 137 ЦПКУ України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача;

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, судом встановлено, що представником позивача підтверджені відповідними документами понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом справи: 4000,00 гривень - судового збору сплаченого позивачем при подачі позовної заяви; 536,80 гривень та 605,70 гривень - судового збору сплаченого позивачем при поданні апеляційних скарг в справі, 29500, гривень - витрат на професійну правову допомогу, що підтверджено відповідними документами, а за такого суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат в повному розмірі, всього на суму 34642 (тридцять чотиритисячі шістсот сорок дві) гривні 50 копійок.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 110, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення про стягнення коштів, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 400000 (чотириста тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 34642 (тридцять чотиритисячі шістсот сорок дві) гривні 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін