"27" травня 2025 р. Справа № 363/2840/25
УХВАЛА

27.05.2025 м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріли заяви ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя до подання його до суду,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій представник просить вжити заходи забезпечення потенційного позову про поділ спільного майна подружжя шляхом накладення арешту із забороною відчуження на:

1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Кадастровий номер: :38:140:7040. Реєстраційний номер 18;

1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218),

із внесенням у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту та заборони відчуження, крім реєстраційних дій, вчинених на підставі судових рішень та/або рішень Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України.

На підтвердження своїх вимог представник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною відчуження вказаного нерухомого майна може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі адже за час розгляду вказаної справи нерухоме майно може бути відчужено, що призведе до додаткових зусиль та витрат ОСОБА_1 щодо повернення вказаного нерухомого майна або стягнення відповідної компенсації.

Суддя, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, вважає, що вказана заява позивача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами ч .1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п.1,2 ст.150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, між іншим, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (п. 3-7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення (ч. 8 ст. 153 ЦПК України).

З долучених до заяви документів випливає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 07 березня 2015 року, про що зроблено актовий запис №331.

Після укладання шлюбу прізвище ОСОБА_5 було змінено на ОСОБА_6 .

14 травня 2015 року подружжям ОСОБА_6 було придбано у спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 0,0646 Га, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Кадастровий номер: :38:140:7040. Реєстраційний номер 18.

Факт придбання майна за спільні кошти підтверджується п. 3.4. Договору купівлі-продажу.

16 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_8 залишилась ОСОБА_6 .

В 2017 році вона змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_9 , в 2020 році з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 .

17 грудня 2021 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис 3219. Після укладення шлюбу, сторони обрали спільне прізвище - ОСОБА_13 .

Згідно інформації з ДРРП від 23.05.2025 року власником вказаної земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218), є ОСОБА_3 .

Аналізуючи вимоги заявника суд констатує, що останній просить накласти арешт на майно, придбане під час шлюбу.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.1,2 ст.60 СК України).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч.1-3 ст.65 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.1, 2 ст.68 СК України)

Відповідно до приписів ч. 1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень (ч.2,4 ст.369 ЦК України).

З означених норм логічно випливає, що будь-яке відчуження нерухомого майна, придбаного у шлюбі, здійснюється за письмовою нотаріально посвідченою згодою іншого з подружжя (колишнього з подружжя). Указаний порядок деталізований у п. 4.2 4.4. наказу Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Отже чинним законодавство передбачені процесуальні запобіжники відчуження майна одним із подружжя, без наданням згоди іншим з подружжя (колишнього з подружжя), однак це не виключає протилежного.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпеченн япозову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи надані заявником докази, з огляду на те, що спірна земельна ділянка, розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :38:140:7040, зареєстрована за відповідачем, суд вважає небезпідставним твердження позивача про можливість її відчуження відповідачем іншим особам без згоди позивача. Отже наявні підстави для забезпечення позову.

Оскільки позивач ставить питання про поділ майна подружжя та визнання за нею права власності на частку земельної ділянки, то суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку є співмірним із заявленими вимогами.

Зваживши доводи заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд вважає, що заява представника заявика в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_3 , оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість його відчуження третім особам.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту із забороною відчуження на 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218), суд зазначає наступне.

Як убачається з інформації з ДРРП від 23.05.2025 року, реєстрація права власності на житловий будинок здійснено 14.01.2021 року, тобто після розірвання шлюбу. При цьому заявником не доведено факт побудування житлового будинку за спільні кошти. Враховуючи наведене, заявником не доведені майнові права на вказаний будинок відповідача.

Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Отже, з`ясувавши предмет потенціального позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник у заяві про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, враховуючи положення ст. 149-151 ЦПК України, суд дійшов висновку, що слід забезпечити позов шляхом накладення арешту із забороною відчуження на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :38:140:7040, реєстраційний номер 18, яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 , до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили, таким чином задовольнивши заяву частково.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 149-153, 154 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя до подання його до суду задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :38:140:7040, реєстраційний номер 18, до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , здійснювати відчуження вказаного майна.

В іншій частині вимог заявника відмовити.

Обов`язок пред`явлення даної ухвали до виконання покласти на заявника ОСОБА_1 , або її представника Бєгунову Ольгу Олексіївну (за довіреністю або ордером).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 днів, якщо інші строки не встановлені законом.

У разі неповідомлення суду про поданий позов заходи його забезпечення будуть скасовані.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Т.В. Шубочкіна