Справа № 132/1022/25
Провадження № 2/132/582/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" травня 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 04.04.1990 року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів Вінницької області №108 від 31.03.1988 року житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав колгоспному двору, головою якого являлася ОСОБА_2 , право власності на який зареєстровано 04.04.1990 року КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро техінвентарізації» та записано в реєстрову книгу №5-1102 за колгоспним двором, головою якого являлася ОСОБА_2 , що підтверджується копією даного свідоцтва та довідкою № 880 від 18.12.2024 року КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро техінвентарізації» про реєстрацію права власності на даний будинок за колгоспним двором.

Свідоцтво про право власності на даний будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 було видане колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той період, коли існували колгоспні двори згідно діючого на той момент ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове обєднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215 «Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомості щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Згідно довідки № 193 від 25.03.2025 року Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради, згідно запису по господарської книги №29 (за 1991-1995 роки) станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вона одна проживала та була зареєстрована в даному спадковому будинку, інших зареєстрованих громадян станом на 15.04.1991 року не має.

Таким чином, їй одній, як єдиному члену колгоспного двору, належало все майно колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на весь житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту, посвідченого 17.04.2008 року секретарем виконкому Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за №297, ОСОБА_2 заповідала її ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона матиме право за законом. На день смерті спадкодавця заповіт не змінено, не відмінено і не скасовано.

Будучи єдиною спадкоємицею за заповітом на належне померлій ОСОБА_2 майно, вона відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину на належне померлій майно, після чого звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. В результаті чого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. була заведена спадкова справа №233/2024.

Спадщину на частину майна, належного померлій, а саме на майновий пай в розмірі 741 грн, що складає 0,024 % в пайовому фонді КСП «Світанок», правонаступником якого є ПП «Павлівка», який належав померлій згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Павлівської сільської ради 17.04.2008 року вона оформила на себе, отримавши 26.02.2025 року в приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №917, а також вона оформила на себе спадщину на належне померлій право на земельну частку (пай) розміром 1,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) в СТОВ «Світанок» в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області, отримавши також 26.02.2025 року в приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №918.

Однак оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями вона, як єдина спадкоємиця за заповітом після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. не має можливості по тій причині, що відповідно до наданого нею свідоцтва про право власності житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 не є особистою власністю померлої ОСОБА_2 , а належить «колгоспному двору», головою якого була ОСОБА_2 і, оскільки колгоспні двори припинили своє існування в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року, тому нотаріус не має змоги видати свідоцтво про право на спадщину. По цій причині приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. 26.02.2025 року за №80/02-31 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців на майно померлої ні за законом, ні за заповітом немає, а також немає осіб, які б мали право на обов`язкову частку в її майні. Тому вимушена звертатися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, згідно заяви (зареєстрована за вх. 4845/25 від 01.05.2025) позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести за її відсутності.

Уповноважений представник відповідача Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви Калинівська міська рада визнає позовні вимоги в повному обсязі. Справу просить розглянути без участі представника Калинівської міської ради.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до довідки № 193 від 25.03.2025 року Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради (а.с. 55) та виписки з погосподарської книги Павлівської сільської ради №29 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 56-57), станом на 15.04.1991 року склад колгоспного двору в АДРЕСА_1 (до 1990 року №38) Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області був наступний: Голова двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших членів двору не було.

За таких обставин, станом на 15.04.1991 року, ОСОБА_2 , як голові і єдиному члену колгоспного двору належало все майно колгоспного двору, а саме весь житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , як такій, що не втратила права в його майні.

Статтею 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах.

При цьому, відповідно до роз`яснень, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширювалася на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також у разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Оскільки єдиний член колгоспного двору, а саме ОСОБА_2 померла після ІНФОРМАЦІЯ_4 , то після її смерті відкривалась спадщина на все майно колгоспного двору.

Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на весь житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оскільки все будинковолодіння належало померлій як єдиному члену колгоспного двору згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 04.04.1990 року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів Вінницької області №108 від 31.03.1988 року (а.с. 16).

Оскільки будь-які зміни до вказаного вище свідоцтва про право власності на будинковолодіння, що віднесено до категорії колгоспного двору внести неможливо, то єдиним способом відновлення спадкових прав позивачки на належне померлій ОСОБА_2 майно є звернення до суду з даним позовом.

Тому позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом на майно померлої ОСОБА_2 , вимушена звертатись в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадковий житловий будинок, що належав колгоспному двору.

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.120, 123, 548, 549, 563 ЦК УРСР (в ред.1963 року), ст. ст. 1217, 1220, 1222, 1226, 1233, 1261, 1269, 1270 ЦК України (в ред. 2003 року), ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. А з ганком, загальною площею 47,8 кв. м, житловою площею 20,9, кв. м, огорожу АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 143480 грн, як спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій весь будинок з господарськими будівлями належав як єдиному члену колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 04.04.1990 року виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської районної Ради народних депутатів Вінницької області №108 від 31.03.1988 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: