Справа № 154/3871/24 Головуючий у 1 інстанції: Комзюк Н. Н.
Провадження № 22-ц/802/648/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Шевчук Л. Я., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство (далі АТ) «Універсал Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 червня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг та цього ж дня підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). З 01 вересня 2020 року відсоткову ставку було зменшено, що відображено у розрахунку заборгованості.

Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Взятий на себе обов`язок банк виконав належним чином, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, ОСОБА_1 належним чином своїх договірних зобов`язань не виконувала та станом на 30 липня 2024 року відповідачем допущено істотне порушення зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 липня 2024 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим, та відповідно до пунктів 4.18., 4.19. Умов, кредит став у формі «на вимогу». Станом на 04 липня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 34 998 грн 80 коп., яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Ураховуючи наведене, АТ «Універсал Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 05 червня 2018 року у розмірі 34 998 грн 80 коп., а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 05 червня 2018 року у розмірі 34 998 грн 80 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові АТ «Універсал Банк».

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову АТ «Універсал Банк» у цій справі. Суд не врахував, що сторонами не обумовлені умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, а кошти які вносились в рахунок погашення заборгованості, спрямовувались не тільки на погашення тіла кредиту, а й на погашення відсотків за користування кредитом, проте розмір відсотків за користування кредитом встановлено Умовами і правилами надання банківських послуг, які відповідач не підписувала. Матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву в АТ «Універсал Банк». Позивач також не надав доказів, що відповідач отримала кредит у розмірі 100 000 грн. Суд не врахував і тієї обставини, що тіло кредиту відповідач повернула позивачу на підставі відповідних щомісячних перерахувань, тому заявлена вимога про стягнення заборгованості є безпідставною та не підтверджується жодними доказами.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 28 травня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором та судового збору, виходячи з таких мотивів.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Згідно зі статями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Стаття 12 зазначеного Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Цією анкетою-заявою відповідач просила відкрити їй поточний рахунок № НОМЕР_1 та підтвердила, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу.

Анкету-заяву відповідач підписала власноручним підписом.

Відповідно до п. 2 анкети-заяви вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого відповідач підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.

Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що вона ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім того, вона беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (п.3 анкети-заяви).

В п. 5 анкети-заяви відповідач підтвердила і засвідчила, що вся інформація та/або документи, надані нею банку, в т.ч. через мобільний додаток, є повною і достовірною у всіх відношеннях, і вона зобов`язується повідомляти банк про будь-які зміни в цій інформації не пізніше ніж через три банківські дні від настання таких змін.

Згідно з п. 6 анкети-заяви відповідач просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у т.ч. його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Вона засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Також вона визнає, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, і підтверджує, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.

Згідно з п. 10 анкети-заяви клієнт надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з цього договору.

Однак, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису позичальника.

Доводи банку про те, що факт ознайомлення відповідача з вищенаведеними документами підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви клієнт висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, є безпідставними.

З огляду на наведені вище норми Закону України «Про електронну комерцію» та на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту, Тарифів, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом було ознайомлено відповідача.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи за карткою Monobank розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, пені і комісії, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Натомість, підписана відповідачем анкета-заява від 05 червня 2018 року, окрім анкетних даних останньої, не містить жодних даних про умови кредитування, зокрема й щодо розміру процентів за користування кредитом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, у даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача могли неодноразово змінюватися самим АТ «Універсал Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, де вказано, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 червня 2018 року, посилався також на Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, де вказано, у тому числі, пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

За таких обставин не можна вважати, що й зазначені у наданому банком Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank сторонами узгоджені як конкретні умови кредитування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Випискою банку по рахунку ОСОБА_1 підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів у формі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та користування нею кредитними коштами.

Із наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05 червня 2018 року та виписки банку по рахунку відповідача вбачається, що станом на 04 липня 2018 року у відповідача існує заборгованість у загальному розмірі 34 998 грн 80 коп., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту).

Однак, як слідує з цього розрахунку, борг фактично складається як із суми, що включає в себе як залишок боргу за тілом кредиту, так і за нарахованими процентами за процентною ставкою 37,2%, які банком нараховувалися починаючи з 13 травня 2021 року по 04 липня 2024 року, всього на загальну суму 27 732 грн 53 коп.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, помилково вважаючи, що між сторонами були узгоджені умови щодо сплати відсотків за користування кредитним коштами.

У спірних правовідносинах через неузгодженість всіх істотних умов кредитного договору необхідно також виходити з того, що у разі встановлення обставин отримання коштів та їх неповернення, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання шляхом покладення на боржника обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 756/671/19, провадження № 61-12536св20.

Відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції не заперечувала, що дійсно користувалася кредитними коштами, наданими банком у формі кредитного ліміту. При цьому вказувала, що тіло кредиту вона повернула позивачу на підставі відповідних щомісячних перерахувань, проте, банк неправомірно зараховував внесені нею на погашення кредиту кошти в рахунок нарахованих відсотків, які не обумовлені умовами договору.

За таких обставин, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами обставин, на які АТ «Універсал Банк» посилалося як на підставу своїх вимог, на підставі статей 12, 81, 263 ЦПК України, за змістом яких рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і має бути ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, колегія суддів доходить висновку, що банк безпідставно нараховував відсотки, які зараховані останнім до загального розміру заборгованості як заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).

Наведене узгоджується із правовим висновком, який викладений у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20.

У цій справі суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї перед банком виникла заборгованість, проте, суд визначив до стягнення розмір такої заборгованості без урахування тієї обставини, що до тіла кредиту банк зарахував проценти, які не передбачені анкетою-заявою, підписаною відповідачем.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 за період з 13 травня 2021 року по 04 липня 2024 року всього на погашення кредитної заборгованості сплатила банку 43 341 грн, з яких 27 732 грн 53 коп. банком були зараховані у рахунок погашення відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом, а решта коштів спрямована на погашення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Зважаючи на те, що між сторонами по справі умови договору щодо встановлення процентів за користування кредитом не обумовлені, тому сплачені відповідачем ОСОБА_1 банку грошові кошти у розмірі 27 732 грн 53 коп., як відсотки за користування кредитом, підлягають зарахуванню у рахунок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 34 998 грн 80 коп., у зв`язку з чим розмір заборгованості за договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 05 червня 2018 року у даному випадку буде становити 7 266 грн 27 коп. (34 998 грн 80 коп. 27 732 грн 53 коп.), та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, необхідно в частині розміру заборгованості за кредитним договором змінити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 266 грн 27 коп. З огляду на те, що судове рішення у цій справі апеляційним судом змінюється, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі оскаржуване рішення суду змінюється, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягають стягненню понесені останнім пропорційно розміру задоволених позовних вимог (20,76%) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 628 грн 61 коп., а з позивача АТ «Універсал Банк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесенні нею пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги (79,24%) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 879 грн 26 коп.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене та положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати позивача АТ «Універсал Банк», на яке покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю судових витрат відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 2 259 грн 65 коп. (2 879 грн 26 коп. - 628 грн 61 коп.).

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року у цій справі в частині розміру заборгованості за кредитним договором та судового збору змінити.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 05 червня 2018 року у розмірі 7 266 (сім тисяч двісті шістдесят шість) гривень 27 (двадцять сім) копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 259 (дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: