П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року місто Київ

справа № 755/4371/24

провадження № 22-ц/824/5731/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Височанської Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», поданою представником - Тимошенком Олександром Олександровичем,

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, ухвалене в складі судді Катющенка В.П., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., зареєстрованому в реєстрі за № 7414 від 12 березня 2021 року, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість та здійснити розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а також вчинив виконавчий напис на підставі документів, що не були нотаріально посвідчені, у зв`язку із чим виникла необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований за реєстровим номером 7414, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 886522072 від 25 вересня 2019 року, у загальному розмірі 40 241,95 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн., а всього 21 816, 80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та нечинним на час вчинення нотаріальних дій. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В цій частині рішення суду не оскаржується.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача у розмірі 20 000 грн., суд першої інстанції враховував відсутність поданих відповідачем заяв про зменшення розміру витрат правничу допомогу, а тому вважав розмір заявлених ОСОБА_1 витрат реальними та документально підтвердженими.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині стягнення судових витрат, представник ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» - Тимошенко О.О. 19 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат за надання правничої допомоги позивачу.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи вимогу в частині стягнення з відповідача 20000 грн. розміру витрат на правничу допомогу суд першої інстанції не дотримався принципу розумності та співмірності, оскільки зазначена позивачем сума витрат не відповідає складності справи, не є співмірною з часом, витраченим адвокатом за надання послуг та з суттю позову. Зокрема звертає увагу, що представник позивача використав шаблонний позов, оформлення якого не потребує спеціальних знань. Посилається на постанови Верховного Суду та рішення ЄСПЛ щодо аналогічного предмету спору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Баладига С.П. проти доводів апеляційної скарги заперечував, рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване просив залишити без змін.

В судове засідання не з`явився представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Баладига С.П., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету учасника, через підсистему «Електронний суд», що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду. 26 березня 2025 року ним подано заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та залишити її без задоволення.

В судове засідання не з`явився представник ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» - Тимошенко О.О., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету учасника, через підсистему «Електронний суд», що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

В судове засідання не з`явився приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення рекомендованим листом, який повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судове засідання не з`явився приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом надсилання судової повістки на електронну адресу.

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися, відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( частина п`ятої статті 268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (висновок у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18)).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд першої інстанції встановив, що на підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги до суду надано: договір про надання правничої (правової) допомоги № 07032024 від 7 березня 2024 року, укладений між АО «Фещенко та партнери» в особі керуючого партнера Фещенка І.С. та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № 1 від 7 березня 2024 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 07032024 від 7 березня 2024 року, в якій визначено суму гонорару в розмірі 20 000 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера № 07032024К від 7 березня 2024 року на суму 20 000 грн.

Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому суд врахував, що позивач довів належними та допустимими доказами понесені витрати на правову допомогу, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що відповідає вимогам статті 137 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2024 року в справі № 547/581/21 (провадження № 61-5134св23) констатував, «що положення частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України дає право суду, за клопотанням іншої сторони лише зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладено на сторону, яка заявила таке клопотання, а не на суд».

За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

14 березня 2024 року судом першої інстанції відкрито провадження в цій справі та запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали та копії позовної заяви з додатками надати відзив, всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України). Розгляд справи, як визначено в ухвалі, проводити за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, представником апелянта отримано копію цієї ухвали з копією позовної заяви 3 квітня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.45).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи клопотання, які містять заперечення щодо розміру заявлених судових витрат, а також відсутній відзив на позовну заяву від відповідача.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Отже, як правильно заначив у своєму рішенні суд першої інстанції, відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень щодо стягнення з нього 20 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, попри те, що копія позовної заяви та ухвали про відкриття провадження ним отримана.

Враховуючи висновки, викладені в постановах Верховного Суду, застосування яких є обов`язковим при здійсненні судочинства судом апеляційної інстанції, відсутністю заперечень відповідача, поданих до суду першої інстанції, у колегії суддів відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Апелянтом не вказано причин не подання заперечень на позовну заяву, зокрема на заявлений розмір судових витрат до суду першої інстанції, не порушено питання про поновлення строку для подачі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції принципу розумності та співмірності не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, враховуючи наведене.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд першої інстанції правильно застосував положення пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстави для розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції - відсутні.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», подану представником - Тимошенком Олександром Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус