Справа № 212/2264/25
У Х В А Л А

07 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кучерявої С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживачів,-

встановив:

В лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.01.2003 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, вбудованого в 1 поверх 5 поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За твердженням відповідача, з 01.11.2021 між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (надалі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі споживач) фактично був укладений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який у виконавця обліковується за реквізитами № 895/жб від 01.11.2021. Однак жодних договорів між сторонами не укладалось. Між відповідачем та позивачем не виникало договірних відносин. Нібито фактичне постачання теплової енергії без укладання договору не може вважатись отриманням споживачем послуг з опалення. Наслідком відсутності договірних правовідносин між мною, як споживачем житлово-комунальних послуг, та АТ «Криворізька Теплоцентраль» як надавачем послуг з централізованого опалення є необґрунтоване використання, збір та зберігання персональних даних, згоду на обробку яких мною надано не було. Крім того відсутність договору на надання ЖК послуг між сторонами спору призводить до порушення прав споживача та істотного дисбаласнсу у відносинах між надавачем послуг та їх споживачем. Договором між споживачем та надавачем житлово-комунальних послуг, в тому числі з централізованого опалення повинно бути встановлено умови та механізми захисту прав споживача та проведення перевірки якості наданих послуг. Також договором встановлюються умови оплати фактично спожитих послуг, розрахунку вартості та відповідальність сторін за порушення умов договору. У період з листопада 2021 року по березень 2024 року нараховано заборгованість на загальну суму 69 786,06 грн., а також за послуги з абонентського обслуговування у розмірі 230,58 грн. Розрахунок проводиться за тарифами, розрахованими для юридичних осіб, в той час, як власником приміщення є фізична особа, що суперечить нормам чинного законодавства України. Отже нараховані за період з листопада 2021 року по лютий 2025 року має бути перераховано в бік зменшення з урахуванням тарифів для населення. Просить суд зобов`язати Акціонерне Товариство «Криворізька теплоцентраль» провести перерахунок заборгованості за постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по лютий 2025 року за адресою АДРЕСА_1 за тарифами для населення.

04 березня 2025 року цивільну справу було прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Не погодившись із позовом 14.03.2025 року представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлового приміщення 113 у будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 . Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 1997 року є фізичною особою-підприємцем. Між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ФОП ОСОБА_1 з 01.11.2021 укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У АТ «Криворізька теплоцентраль» даний Типовий договір обліковується за реквізитами № 895/жб від 01.11.2021. У період з листопада 2021 по березень 2024, Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 було спожито теплову енергію на загальну суму 69 786,06 грн. та отримано послугу з абонентського обслуговування на суму 230,58 грн. Оскільки, ОСОБА_1 споживала теплову енергію для обігріву належного їй на праві приватної власності нежитлового приміщення, то АТ «Криворізька теплоцентраль», при розрахунках вартості наданих послуг, застосовувала тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», а не «населення». Однак, ОСОБА_1 не сплачувала заборгованість, яка виникла за період з листопада 2021 по березень 2024 у сумі 69 786,06 грн. за спожиту теплову енергію та 230,58 грн. за абонентське обслуговування, тому 22.07.2024 АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась з позовною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення зазначеної заборгованості. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2024 по справі №904/3266/24 було стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за типовим індивідуальним договором заборгованість за період з листопада 2021 по березень 2023 за надану послугу з постачання теплової енергії на нежитлове приміщення 113 у будинку АДРЕСА_2 у розмірі 69 786,06 грн. , плату за абонентське обслуговування у розмірі 230,58 грн., 3% річних у розмірі 3 181,47 грн., інфляційні у розмірі 11 852,09 грн., пеню у розмірі 331,61 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 907,26 грн. ОСОБА_1 рішення ГСДО від 09.09.2024 по справі №904/3266/24 визнала, не оскаржувала, а звернулася з заявою про розстрочення його виконання. Ухвалою ГСДО від 09.09.2024 розстрочено виконання Рішення ГСДО від 09.09.2024 у справі №904/3266/24 строком на 1 рік, з щомісячним графіком сплати у сумі 9 809,90 грн. ОСОБА_1 додержуючись графіку сплачує стягнуті за рішенням ГСДО суми, що підтверджується доданим платіжними інструкціями. Отже, заборгованість за постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по березень 2024, за адресою: АДРЕСА_1 за якою Позивач просить суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснити перерахунок за тарифом для населення вже стягнуто відповідно до рішення ГСДО від 09.09.2024 по справі №904/3266/24. На підставі вищенаведеного, АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає позовні вимоги неправомірними, такими, що суперечить чинному законодавству України та не підлягають задоволенню.

Також представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що заборгованість за постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по березень 2024, за адресою: АДРЕСА_1 за якою Позивач просить суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснити перерахунок за тарифом для населення стягнуто з ФОП ОСОБА_1 відповідно до рішення ГСДО від 09.09.2024 по справі №904/3266/24. Відповідно до пп.22 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 №15 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином- підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється. ФОП ОСОБА_1 споживала послугу з постачання теплової енергії на належне їй нежитлове приміщення в якому розташовано магазин продуктових товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто для потреб пов`язаних з підприємницькою діяльністю, виходячи з цього на неї не поширюються норми ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. На підставі вищевикладеного просить закрити провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Заперечувала щодо закриття справи.

Представник відповідача у судовому засіданні просила клопотання задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право власності та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлового приміщення 113 у будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ФОП ОСОБА_1 з 01.11.2021 укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У АТ «Криворізька теплоцентраль» даний Типовий договір обліковується за реквізитами № 895/жб від 01.11.2021.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2024 по справі №904/3266/24 було стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за типовим індивідуальним договором заборгованість за період з листопада 2021 по березень 2023 за надану послугу з постачання теплової енергії на нежитлове приміщення 113 у будинку АДРЕСА_2 у розмірі 69 786,06 грн. , плату за абонентське обслуговування у розмірі 230,58 грн., 3% річних у розмірі 3 181,47 грн., інфляційні у розмірі 11 852,09 грн., пеню у розмірі 331,61 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 907,26 грн.

Ухвалою ГСДО від 09.09.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 та розстрочено виконання Рішення ГСДО від 09.09.2024 у справі №904/3266/24 строком на 1 рік, з щомісячним графіком сплати у сумі 9 809,90 грн. ОСОБА_1 додержуючись графіку сплачує стягнуті за рішенням ГСДО суми, що підтверджується доданим платіжними інструкціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За ч. 1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію, тощо), або відмовиться від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання, перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є заборгованість споживача ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію, яка є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та має статус фізичної особи-підприємця. Вказане підтверджується фактично укладеним типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, який у виконавця обліковується за реквізитами №895/жб від 01.11.2021, рішенням Господарського суду Дніпропетровського області від 09.09.2024. Заперечень щодо змісту рішення Господарського суду Дніпропетровського області, яке містить зазначення про правовий статус позивачса як ФОП, сторонами справи заявлено не було.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 50 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно із ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10, від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 335/11807/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 486/836/18, від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17, дійшла висновку, що наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

Так, згідно свідоцтва про право власності та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлового приміщення 113 у будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження протилежного до суду надано не було та матеріали справи не містять.

За таких обставин суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач є суб`єктом підприємницької діяльності, яку здійснює у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак між сторонами виникли господарські правовідносини, тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Таким чином суд, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази у справі, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, прийшов до обґрунтованого висновку, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживачівпідлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 255, 258, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживачів - закрити.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 07 травня 2025 року.

Суддя О. Г. Пустовіт