Головуючий у суді першої інстанції А. В. Янченко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, звільнення від сплати судового збору та вирішив питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційцною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року,

у с т а н о в и в

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого предстваника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з пропуском строку, встановленого ст. 354 ЦПК України, який просить поновити, посилаючись на те, що копію рішення суду вручено стороні відповідача лише 18.03.2025.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 24.01.2025 справу судом розглянуто за відсутності учасників справи (їх предствників). Вступна та резолютивна частини рішення судом не проголошувалась. У рішенні Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року зазначено, що його повний текст складено 24.02.2025.

Копія рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року вручена представнику відповідача ОСОБА_3 18.03.2025, про що останньою складено розписку.

Доказів вручення копії рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року відповідачу або його представнику до 18.03.2025 матеріали справи не містять.

Апеляційну скаргу до суду стороною відповідача подано 03.04.2025, тобто у межах строку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 352 ЦПК України.

Зважаючи на зазначене суд вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року пропущено особою, яка подала апеляційну скаргу з поважних причин, апеляційний суд вважає за можливе його поновити та задовольняє заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року.

Також ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду від 24.01.2025 у цій справі, посилаючись на те, що згідно довідок про доходи за останній календарний рік у нього відсутній дохід, він не працевлаштований. Підприємницьку діяльність ним припинено, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Вирішуючи дане клопотання суд дійшов наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 940/2276/18.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у пункті 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу за попередній календарний рік.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті,національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану(рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Суд, з урахуванням поданих заявником доказів, вважає відсутніми підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, проте вважає за можливе відстрочити заявнику сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 5 450,40 грн до ухвалення судового рішення у цій справі апеляційним судом.

Варто зазначити, що відмова у звільненні від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

За наведених обставин, суд вважає за можливе відстрочити особі, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду, сплату судового збору у розмірі 5 450,40 грн до ухвалення у цій справі судового рішення апеляційним судом.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі, суд зазначає наступне.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, зазначає строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 354, 355, 356, 359, 360, 361 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 а про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судовогозбору за подання апеляційної скарги на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року, який підлягав сплаті в розмірі 5 450 гривень 40 копійок, до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ича, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи право подати до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали та апеляційної скарги відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі та докази його надсилання (надання) іншим учасникам справи, з урахуванням вимог статті 360 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна