Справа № 394/198/24
Провадження № 2/369/2317/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В. за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання, в якому просив: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі частки від усіх видів доходів, щомісячно починаючи стягнення з 13.02.2024 року до досягнення 23-х років.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання, позивач посилається на наступне.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 21.02.2006.

Син відповідача ОСОБА_1 є курсантом 1 курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність. Форма навчання денна, за державним замовленням. Строк навчання 3 роки (14.08.2023р. липень 2026р.).

У зв`язку із продовженням навчання, позивач ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з витратами на придбання навчальних посібників, одягу харчування, проїзду, тому бажає стягнути з відповідача аліменти на період навчання до досягнення 23 років, оскільки вважає, що відповідач в змозі надавати йому матеріальну допомогу.

Позивач стверджує, що батько ОСОБА_2 є працездатним, має нормальний стан здоров`я та має постійне місце роботи.

Позивач вважає, що обґрунтованим розміром аліментів на його утримання на період навчання повинен бути визначений в розмірі частки від усіх видів доходу відповідача.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.07.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання залишено без руху.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2024 року відкрито позовне провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження та про призначення справи до розгляду.

09.12.2024 року позивач до суду не з`явився.

23.12.2024 року відповідач звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, згідно якої просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання за необґрунтованістю позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави відмови у задоволенні позову відповідач посилається на наступне.

Відповідач зазначає, що згідно довідки Харківського університету внутрішніх справ Сумська філія від 29 січня 2024 року №513 позивач знаходиться на неповному державному утриманні та забезпечується і навчальними посібниками, і одягом, і харчуванням. Позивач вважає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він потребує матеріальної допомоги саме у зв`язку з навчанням у Сумській філії Харківського національного університету внутрішніх справ (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), а також не надано доказів того, що навчання за рахунок бюджету не забезпечує життєво необхідних мінімальних потреб відповідача.

Також позивач звертає увагу на те, що з 01.01.2022 року відповідач офіційно не працевлаштований, має нетривалі заробітки непостійного характеру, а також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Відповідач несе витрати на їх лікування, оскільки останні мають ряд захворювань та потребують постійного догляду та довготривалого лікування.

06.03.2025 року до судового засідання стороною відповідача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, який заявлені позовні вимоги не визнає позовних вимог за їх необґрунтованістю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Позивач у судове засідання 06.03.2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направляв, поважності причин неявки не повідомив.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи без участі учасників судового процесу на підставі наявних в ній доказів.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явилися всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дана ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 21.02.2006.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Харківського університету внутрішніх справ Сумська філія від 29 січня 2024 року №513 позивач є курсантом 1 курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність (наказ ХНУВС про зарахування від 29.07.2023р. №365 о/с). Форма навчання денна, за державним замовленням, що передбачає безкоштовне навчання.

Згідно довідки Харківського університету внутрішніх справ Сумська філія від 29 січня 2024 року №513 позивач знаходиться на неповному державному утриманні безкоштовно забезпечується грошовим, продовольчим, медичним, речовим забезпеченням та проживанням. На період навчання курсанти закладів вищої освіти МВС України безкоштовно забезпечуються форменним одягом та взуттям в повному обсязі, а також триразовим безкоштовним харчуванням. Кожен курсант користується методичними матеріалами (підручниками) бібліотеки Сумської філії ХНУВС. Термін навчання 3 роки (14.08.2023р. -липень 2026р.)

Отже, згідно довідки Харківського університету внутрішніх справ Сумська філія від 29 січня 2024 року №513 - позивач забезпечується і навчальними посібниками, і одягом, і харчуванням.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він потребує матеріальної допомоги саме у зв`язку з навчанням у Сумській філії Харківського національного університету внутрішніх справ (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Також відсутні докази того, що навчання позивача за рахунок бюджету не забезпечує його життєво необхідних мінімальних потреб, а проїзд до університету є платним.

Судом встановлено, що відповідач з 01.01.2022 року офіційно не працевлаштований та має нетривалі заробітки непостійного характеру, що підтверджується трудовою книжкою, в якій вказано про його звільнення з 31.12.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має на утриманні непрацездатних батьків, а також несе витрати на їх лікування, оскільки останні мають ряд захворювань та потребують постійного догляду та довготривалого лікування, що підтверджується долученими копіями медичних заключень лікарів та платіжок на придбання ліків.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1)досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2)продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є його процесуальним обов`язком, не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзду, проживання, придбання підручників тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 20.05.2020р. у справі № 635/1139/17, провадження №61-350св17.

А відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 121, 141, 180, 182, 183, 185, 191, 199, 200, 201 СК України та керуючись ст. ст. 10-13, 19, 89, 141, 258-259, 206, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Повне рішення складено: 27.05.2025 року.

Суддя А.В. Янченко