КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/7246/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/857/22

15 травня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Козленко Г.О., у справі за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оголошення військовослужбовця померлим,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Військова частина НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) звернулася до суду із заявою, в якій просила оголосити військовослужбовця ОСОБА_2 померлим.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ВЧ НОМЕР_1 посилалася на те, що 09 жовтня 2013 року громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав з ВЧ НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - ЗСУ) та наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 09 жовтня 2013 року № 197 (по стройовій частині) був зарахований до списків військової частини і призначений на посаду водія автомобільного взводу роти забезпечення.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05 травня 2014 року № 89 військовослужбовець ОСОБА_2 був призначений на посаду командира відділення автомобільного взводу роти забезпечення.

09 лютого 2015 року молодший солдат ОСОБА_2 під час виконання завдання у районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей потрапив у засідку, організовану учасниками незаконних збройних формувань.

До ВЧ НОМЕР_2 надійшов витяг із наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 20 лютого 2015 року № 51, відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира відділення автомобільного взводу роти забезпечення 330 центрального вузла фельд`єгерсько-поштового зв`язку, який зник безвісти (відсутній більше десяти днів), з 09 лютого 2015 року виключено зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

З метою проведення розшуку військовослужбовців, командування ВЧ НОМЕР_1 звернулося до Громадської організації «Офіцерський корпус». Протягом лютого 2015 року волонтери проводили заходи із розшуку особового складу екіпажу ВЧ НОМЕР_1 .

03 березня 2015 року до ВЧ НОМЕР_1 від Громадської організації «Офіцерський корпус» надійшло повідомлення про те, що знайшли тіла, які підходили під описи полковника ОСОБА_3 , майора ОСОБА_4 та молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Тіло, яке підходило під опис молодшого сержанта ОСОБА_2 , батьки (рідні) не впізнали, воно поховане під номером 263/л, як невідомий.

У відповідях на звернення ВЧ НОМЕР_1 Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Громадська спілка «Українська Гельсінська спілка з прав людини», Міжвідомчий центр допомоги громадянам у питаннях звільнення полонених, заручників та віднайдення зниклих безвісти повідомили, що військовослужбовець ЗСУ ОСОБА_2 значиться як загиблий.

З 09 лютого 2015 року молодший сержант ОСОБА_2 перебуває у списках особового складу ВЧ НОМЕР_1 , а тому його грошове забезпечення, включаючи надбавки, доплати, та премії, отримують члени його сім`ї.

За період з лютого 2015 року по грудень 2021 року ВЧ НОМЕР_1 нарахувала та сплатила батькам (рідним) ОСОБА_2 1 626 551,62 грн.

ВЧ НОМЕР_1 необхідно оголосити молодшого сержанта ОСОБА_2 померлим з метою: розірвання (припинення) дії контракту про проходження ним військової служби у ЗСУ; припинення йому всіх грошових виплат (грошового забезпечення), включаючи всі щорічні, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премій).

У зв`язку з цим ВЧ НОМЕР_1 просила заяву задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оголошення військовослужбовця померлим до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій суперечить частині другій статті 46 ЦК України. Оскільки станом на день розгляду справи воєнні дії не закінчені, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення заявника до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним. Крім того, суд вважав, що з наданих документів неможливо достовірно встановити факт смерті ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 задоволено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт Калита Броварського району Київської області, оголошено померлим з дня набрання законної сили рішенням суду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що встановивши, що військовослужбовець ОСОБА_2 09 лютого 2015 року під час проведення антитерористичної операції пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, дотепер немає відомостей щодо місця його перебування як за місцем його постійного проживання, так і за місцем проходження служби, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про оголошення ОСОБА_2 померлим. При цьому суд зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що з наданих документів неможливо достовірно встановити факт смерті ОСОБА_2 , є необґрунтованим, оскільки встановлені у цій справі обставини дають підстави припустити про смерть військовослужбовця ОСОБА_2 .

Висновок суду першої інстанції про те, що звернення заявника до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим є передчасним та необґрунтований, оскільки ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції. ВЧ НОМЕР_1 звернулася з цією заявою до суду у грудні 2021 року, тобто після спливу трьох років після закінчення антитерористичної операції.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

24 січня 2024 року справа надійшла до Київського апеляційного суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кафідова О.В., судді Оніщук М.І., Шебуєва В.А.

В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким заяву задовольнити. Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок невірної оцінки судом наданих заявником доказів, та порушення норм матеріального права.

Звертає увагу суду на те, що з моменту події 9 лютого 2015 року на момент розгляду справи судом першої інстанції пройшло більше шести місяців, а також вказана подія відбулася до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України.

Судом першої інстанції не проаналізовано, не досліджено та не спростовано всі наведені у заяві про оголошення військовослужбовця ОСОБА_2 померлим обставини, які підтверджують юридичне припущення смерті останнього.

Також судом не використано можливості щодо збирання доказів, передбачених приписами ч.2 ст.294 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання з`явився представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Також з`явилась ОСОБА_1 , яка заперчеувала проти доводів апеляційної скарги.

Представник Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме 01 травня 2025 року Київським апеляційним судом через «Електронний суд» було направлено судову повістку про виклик в судове засідання призначене на 15 травня 2025 року о 14 год. 30 хв.

Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиціїотримав судову повістку- повідомлення 01 травня 2025 року о 14:20:27.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 09 жовтня 2013 року на підставі контракту про проходження військової служби у ЗСУ розпочав проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 на посаді водія автомобільного взводу роти забезпечення.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 03 лютого 2015 року № 21 ОСОБА_2 разом з іншими особами був направлений у відрядження за круговим маршрутом Київ-Краматорськ-Маріуполь-Краматорськ-Київ.

Згідно з наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 04 лютого 2015 року № 35 молодший сержант ОСОБА_2 04 лютого2015 року прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (місто Краматорськ), з метою виконання службових (бойових) завдань.

На підставі бойового розпорядження начальника штабу - першого заступника керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 09 лютого 2015 року № 1684ог/дск, екіпаж фельд`єгерсько-поштового зв`язку автомобіля УАЗ -3151 в/н НОМЕР_3 , у складі якого перебував і ОСОБА_2 , вибув для здійснення доставки майна зв`язку маршрутом: Краматорськ - Дебальцеве та у зворотному напрямку.

Листом Головного управління зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу ЗСУ від 19 лютого 2015 року № 308/16/1131 повідомлено ВЧ НОМЕР_1 , що відповідно до пункту 5 бойового донесення зі зв`язку Штабу Антитерористичної операції № Д22/дск за 10 лютого 2015 року, що з 09 лютого 2015 року за непідтвердженими даними невідомо про місцезнаходження у тому числі і ОСОБА_2 .

На лист ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 надав відповідь від 23 вересня 2016 року про те, що за інформацією, яка надійшла до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконного позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісти зниклих в районі проведення антитерористичної операції, військовослужбовець ОСОБА_2 значиться як загиблий.

Згідно з листом виконавчого комітету Калитянської селищної ради від 18 жовтня 2016 року місцеперебування ОСОБА_2 у період з 09 лютого 2015 року та дотепер невідоме.

З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05 квітня 2018 року відомо, що згідно з інформацією, яка надійшла до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісти зниклих в районі проведення антитерористичної операції, від залучених до проведення антитерористичної операції суб`єктів боротьби з тероризмом військовослужбовець ОСОБА_2 значиться як загиблий в обліку військовослужбовців та цивільних осіб, які були протиправно позбавлені волі або зникли безвісти в районі проведення антитерористичної операції.

Згідно з листом Громадської спілки «Українська Гельсінська спілка з прав людини» від 26 лютого 2018 року наявна інформація про загиблого ОСОБА_2 з відкритих джерел сайту «ІнфорНапалм», зокрема, що цей військовослужбовець ідентифікований за ДНК та визнаний загиблим слідчими органами, про що було складено відповідну постанову. Місце поховання: м. Дніпропетровськ, Краснопільське кладовище, ділянка 79 (поховання № 253б).

Відповідно до листа виконавчого комітету Калитянської селищної ради від 29 березня 2018 року місцеперебування ОСОБА_2 в період з 09 лютого 2015 року та дотепер невідомо.

Згідно з відповіддю Міністерства закордонних справ України від 23 квітня 2018 року, починаючи з 09 лютого 2015 року та дотепер, ОСОБА_2 до дипломатичної та консульських установ України в РФ не звертався, інформації щодо затримання зазначеної особи від компетентних органів РФ до зазначених установ України не надходило.

Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19 березня 2019 року ОСОБА_2 значиться як загиблий в обліку військовослужбовців та цивільних осіб, що були протиправно позбавлені волі або зникли безвісти на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У 2021 році ВЧ НОМЕР_1 зробила повторні запити до зазначених установ, на які отримала аналогічні відповіді.

Листом слідчого відділу 2 управління ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23 листопада 2021 року ВЧ НОМЕР_1 відмовлено в наданні завіреної належним чином копії комісійної судово-медичної експертизи № 33 ексгумованого трупа № 263/л, встановленого як ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що заявник не є стороною у кримінальному провадженні від 28 лютого 2019 року № 0000116

У пункті 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи.

Громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Частиною першою статті 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Результат аналізу вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України.

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18) та від 09 вересня 2020 року у справі № 467/1274/18 (провадження № 61-10753св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова Верховного Суду від 15 січня 2025 року, якою скасована попередня постанова суду апеляційної інстанції, винесена в цій справі та справу направлено на новий апеляційний розгляд, мотивована наступним.

У цій справі апеляційний суд встановив, що листом слідчого відділу 2 управління ІНФОРМАЦІЯ_5 від 23 листопада 2021 року ВЧ НОМЕР_1 відмовлено в наданні копії комісійної судово-медичної експертизи № 33 ексгумованого трупа № 263/л, встановленого як ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що заявник не є стороною у кримінальному провадженні від 28 лютого 2019 року № 0000116.

Вказаний доказ може підтвердити або спростувати факт смерті ОСОБА_2 .

Разом з цим, апеляційний суд, з метою повного з`ясування обставин справи, не витребував зазначений доказ за власною ініціативою в експертної установи або в органу досудового розслідування, в той час як цей доказ має важливе значення для встановлення наявності (відсутності) підстав щодо можливості оголошення ОСОБА_2 померлим в судовому порядку.

У свою чергу касаційний суд не мав процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено.

Під час нового перегляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції витребував зі слідчого відділу 2 управління ІНФОРМАЦІЯ_5 копію комісійної судово-медичної експертизи № 33 ексгумованого трупа № 263/л, встановленого як ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 0000116 від 28 лютого 2019 року, для проведення якої ОСОБА_1 та ОСОБА_5 добровільно надавали свій біологічний матеріал

08 квітня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшли витребувані документи.

Так, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 05.02.2018 року № 263/НЕ/37 «молекулярно-генетичним порівняльним аналізом встановлено, що невстановлений загиблий № 263/л (акт розтину № 263/л від 24.02.2015 ДОБСМЕ) може бути біологічною дитиною батьківської пари: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вірогідність того, що батьківська пара: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дійсно є біологічними батьками невстановленого загиблого № 263/л (акт розтину № 263/л від 24.02.2015), і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зав`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,%.

Тобто, загиблий в зоні АТО чоловік, а/р «263/л від 24.02.2015, може бути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ймовірністю не менше 99,41 %».

Встановлені обставини дають підстави припустити про смерть військовослужбовця ОСОБА_2 .

За таких обставин наявні підстави для оголошення ОСОБА_2 померлим відповідно до статті 46 ЦК України, оскільки після закінчення Антитерористичної операції шість місяців сплинули.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, наявні, визначені статтею 376 ЦПК України підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви Військової частини № НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Калита, Броварський район, Київська область, оголосити померлим з дня набрання законної сили рішенням суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року

Головуючий: Судді: