КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7802/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Болотова Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 43 810,00 грн, а також судових витрат у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено кредитний договір № /445429 від 09 липня 2021 року.

19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № /445429 від 09 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «ГОУФІНГОУ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором № /445429 від 09 липня 2021 року, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 20 125,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15 125,00 грн - заборгованість по процентам.

Окрім того, між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено кредитний договір № /705734 від 12 липня 2021 року.

19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 21092022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № /705734 від 12 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором № /705734 від 12 липня 2021 року, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 23 685,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17 685,00 грн - заборгованість по процентам.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /445429 від 09 липня 2021 року у розмірі 8 750 гривень 00 копійок, заборгованість за кредитним договором № /705734 від 12 липня 2021 року у розмірі 10 500 гривень 00 копійок та судові витрати в розмірі 1 330 гривень 50 копійок.

У іншій частині позовних вимог та судових витрат відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимогу, суд першої інстанції врахував правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 44/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, та обґрунтовував свої висновки тим, що зважаючи на визначену у договорі № /445429 від 09 липня 2021 року та фактично надану суму кредиту у розмірі 5 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою 2,5 % щоденно за користування кредитом, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по процентам саме у розмірі 3 750,00 грн, а не 15 125,00 грн, як про це зазначає позивач. Крім того, зважаючи на визначену у договорі № /705734 від 12 липня 2021 року та фактично надану суму кредиту у розмірі 6 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою 2,25 % щоденно за користування кредитом, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по процентам саме у розмірі 4 500,00 грн, а не 17 685,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 08 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин.

Вважає, що надані позивачем із позовом паперові копії електронних та паперових доказів не можуть бути достовірними доказами укладення кредитного договору. Тому на переконання скаржника, твердження позивача, що кредитні договори були укладені та є чинними, не відповідають дійсності, дані копії електронних та письмових доказів є сумнівними та не мають бути виключені із числа доказів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності належних та допустимих доказів надання коштів у позику (кредит), скаржник зазначав, що стороною відповідача до матеріалів справи долучено виписки з банківських рахунків за платіжними картками, номери яких вказано в кредитних договорах, відповідно до яких будь-які грошові кошти від первісних кредитодавців на згадані рахунки не надходили. Натомість суд першої інстанції будь-якої оцінки вказаним доказам не надав.

Скаржник також вказував на відсутність належного розрахунку заборгованості за кредитним правочином, з огляду на те, що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором 1 та кредитним договором 2 за період з 19.04.2022 року по 31.05.2024 року. Однак на думку апелянта, вказані розрахунки не можна вважати належними, достовірними та достатніми, оскільки останній не містить в собі розрахунків заборгованості з дати укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги за ними на підставі Договору факторингу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

24 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено кредитний договір № /445429 від 09 липня 2021 року, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою 2,5 % щоденно за користування кредитом (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.2 вказаного кредитного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.08.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір підписано електронним підписом позичальника.

19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № /445429 від 09 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «ГОУФІНГОУ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с. 11-12).

Позивачем до позовної заяви долучено акт прийому передачі Реєстру боржників від 19 квітня 2022 року за Договором факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року (а.с. 13) та витяг з реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 125 грн, з яких 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 125 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 14).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № /445429 від 09 липня 2021 року за період з 19.04.2022 року по 31.05.2024 року у відповідача наявна непогашена заборгованість у розмірі 20 125 грн, з яких 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 125 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 15).

Окрім того, між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 (відповідач) було укладено кредитний договір № /705734 від 12 липня 2021 року, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою 2,25 % щоденно за користування кредитом (а.с. 19).

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору № /705734 від 12.07.2021 року у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 21092022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № /705734 від 12 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с. 22-24).

Позивачем надано акт прийому передачі Реєстру боржників від 19 квітня 2022 року за Договором факторингу № 21092022-Є від 19 квітня 2022 року (а.с. 25) та витяг з реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 21092022-Є від 19.04.2022 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23685 грн, з яких 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17685 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 26).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № /705734 від 12 липня 2021 року за період з 19.04.2022 року по 31.05.2024 року у відповідача станом на 31.05.2024 року наявна непогашена заборгованість у розмірі 23685 грн, з яких 6000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17685 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори підписано електронним підписом позичальника.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів погоджується висновками місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог, мотивуючи таким.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пунктів 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на те, що судом було встановлено факт укладення кредитного договору № /445429 від 09 липня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем ОСОБА_1 та укладення кредитного договору № /705734 від 12 липня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 саме в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки. Дані кредитні договори є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність укладення договорів та перерахування коштів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які належно оцінені судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем надано виписки з банківських рахунків за платіжними картками (а.с. 66-68), номери яких вказано в кредитних договорах, відповідно до яких будь-які грошові кошти від первісних кредитодавців на згадані рахунки не надходили, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні.

Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод усіх істотних умов такого договору.

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17 (провадження №61-18730св20) за позовом про стягнення коштів зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Тобто, посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало суду доказів отримання нею кредитних коштів від первісних кредиторів є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи договорами, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів.

Зазначені правочини підтверджують факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини, щодо передання в позику чи кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості, бухгалтерська довідка та квитанції щодо перерахування коштів є неналежним доказом існування кредитної заборгованості, оскільки вони не є документами бухгалтерського обліку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки надані позивачем розрахунки містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер договору, об`єкт аналітичного обліку (контрагент) - ОСОБА_1 , період нарахування), вказані документи завірені печатками товариства та підписом представника позивача (а.с. 15, 27).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували наявність права вимоги у позивача до відповідача не можуть бути прийняті до уваги оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Так судом встановлено , що 19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № /445429 від 09 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «ГОУФІНГОУ», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с. 11-12) та 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) було укладено Договір факторингу № 21092022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № /705734 від 12 липня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с. 22-24).

Зазначені договори факторингуніким не оскаржені, визнані недійсними не були , відтак позивач має право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відповідними кредитними договорами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Є.В. Болотов