Справа № 345/1535/25
Провадження № 22-ц/4808/781/25
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Васильченко Ганни Іванівни на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 квітня 2025 року, постановлену в складі судді Кулаєць Б.О. в м. Калуші, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року адвокат Васильченко Г.І. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 23 липня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказував, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Вони втратили почуття поваги один до одного, на даний час між ними склалися неприязні відносини, постійно виникали сварки. З липня 2024 року сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що 23.07.2011 року складено відповідний актовий запис №281.

10.04.2025 року відповідачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що вона зацікавлена у збереженні сім`ї та вважає, що у них немає підстав для розірвання шлюбу. Просила суд надати термін на примирення строком 6 місяців.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 18 квітня 2025 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Надано сторонам по справі термін для примирення - 6 (шість) місяців.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Васильченко Г.І. подала апеляційну скаргу. Вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального права.

Вказує, що заява відповідача про надання строку на примирення не була направлена позивачу та його представнику. Відповідно, в них не було можливості висловити заперечення щодо такої.

Звертає увагу на те, що з початку повномасштабного вторгнення рф в Україну позивач проходить військову службу за мобілізацією, бере участь в бойових діях та часто перебуває на передових лініях захисту. З липня 2024 року сторони припинили разом проживати. А 28.03.2025 року Калуським міськрайонним судом за заявою ОСОБА_2 було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дітей. Що, на думку позивача, суперечить її бажанню зберегти сім`ю.

Зазначає, що з липня 2024 року позивач не спілкувався з відповідачкою, вона з цього часу не цікавилася його станом та самопочуттям, не підтримувала, навіть не знала його місцезнаходження. А її доводи щодо намагання зберегти сім`ю нічим не підтверджені.

Вважає, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що категорично не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачкою, а виходячи з практики Верховного Суду, суд не може примушувати дружину чи чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їхнього приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

За таких обставин вважає, що місцевим судом неправильно застосовані норми матеріального права в частині надання строку на примирення, тим паче, що позивач є військовим та проходить військову службу в зонах бойових дій.

Просить ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 квітня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14 (щодо зупинення провадження у справі), 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, апеляційна скарга на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 квітня 2025 року про зупинення провадження у зв`язку з наданням сторонам терміну для примирення підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що з метою збереження сім`ї сторін необхідно надати їм строк для примирення терміном шість місяців, оскільки це не суперечить моральним засадам суспільства, інтересам сторін. Відтак, згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України необхідно зупинити розгляд справи на вказаний час.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява №12964/87, §59).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява №19164/04).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Стаття 211 ЦПК України передбачає, що одним із завдань розгляду справи по суті визначається сприяння примиренню сторін.

У ч. 7 ст. 240 ЦПК України вказується на можливість суду зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Тобто, у відповідності до п. 4 ст. 251 ЦПК України надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення є обов`язковою підставою зупинення провадження у справі.

З положень ст. 251 ЦПК України вбачається, що в разі не зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення, суд допустить порушення норм процесуального права, незалежно від обставин справи, оскільки зазначена норма передбачає безумовне обов`язкове зупинення провадження у справі.

Конкретний строк для примирення визначає суд.

Ухвала суду в частині надання строку для примирення згідно вимог ст. 353 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тому незгода позивача з ухвалою в цій частині може бути включена в апеляційну скаргу на рішення суду, якщо позивач з ним не погодиться.

Аналізуючи зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 , вбачається, що скаржник фактично не погоджується з наданням судом першої інстанції строку для примирення, що вказано як підстава для зупинення провадження у справі.

Слід зазначити, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з цих підстав лише в тих випадках, якщо судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, коли строк для примирення перевищуватиме шість місяців та відповідно не обґрунтовано зупинено провадження у справі.

Оскільки надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою подружжю надано строк для примирення шість місяців, який не перевищує строк, передбачений законом, що є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, а відтак з цих підстав оскаржувана ухвала не може бути визнана незаконною і не може бути скасована судом.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про надання сторонам строку для примирення та зупиняючи при цьому провадження у даній цивільній справі до закінчення строку для примирення, виходив із приписів вищезазначених норм права, які регламентують дані правовідносини, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі у зв`язку з наданням сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для задоволення заяви відповідача та надання строку для примирення сторін колегією суддів відхиляються, оскільки вказана ухвала підлягає оскарженню лише в частині зупинення провадження, а не самої доцільності надання строку для примирення подружжя.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Васильченко Ганни Іванівни залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.