Справа № 953/9817/24
Провадження № 2/953/471/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» звернулася до ОСОБА_3 з позовом, предмет якого в подальшому змінила та в остаточній редакції позовних вимог просила визнати за нею право власності на частину квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_5 з підстав фактичного проживання разом зі спадкодавцем та фактичного прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належала померлій ОСОБА_5 на підставі договору дарування, який було укладено між ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_6 . Позивач зазначила, що після одруження у 1974 році її мати ОСОБА_5 разом з вітчимом ОСОБА_6 та позивачем проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстрація місця проживання саме за цією адресою підтверджується договором дарування, зі змісту якого слідує, що мати ОСОБА_5 та вітчим ОСОБА_6 зареєстровані за однією адресою. Після дарування квартири позивач ОСОБА_1 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона є єдиною донькою обдарованої ОСОБА_5 , відповідно квартира призначалася саме для позивача ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач продовжила проживати разом з матір`ю ОСОБА_5 , оскільки спірна квартира на підставі договору найму житлового приміщення від 25 грудня 1994 року була здана в оренду.

Після смерті матері ОСОБА_5 вітчим ОСОБА_6 залишився проживати разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , він на той час був людиною похилого віку, а тому потребував догляду, ОСОБА_1 утримувала та піклувалася про ОСОБА_6 , останній вважав ОСОБА_1 своєю донькою, а тому залишив їй квартиру на підставі спадкового договору. Квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 навіть не переоформлював, оскільки вважав, що зазначена квартира належала матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , а тому повинна належати позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, на час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем більше ніж 5 років, від першого шлюбу у померлого ОСОБА_6 є донька ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину.

Після повномасштабного вторгнення РФ позивач ОСОБА_1 виїхала за межі України, зазначений факт підтверджує посвідками про тимчасове перебування. Після повернення в Україну ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошевї О.Ю. від 01 жовтня 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину.

Аргументи учасників справи.

Відповідач ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги в остаточній редакції про визнання права власності на частину квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері визнає у повному обсязі.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні відповідач також зазначила про визнання позовних вимог в остаточній редакції в повному обсязі та не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на частину квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_5 .

Представник відповідача ОСОБА_4 в підготовчому засіданні позиції відповідача підтримала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог в остаточній редакції.

Рух справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визнання права власності на частину квартири залишено без руху. 05 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васіліу С.В. через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» на усунення недоліків позовної заяви надала документ на підтвердження сплати судового збору.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васіліу С.В. про витребування доказів, витребувано з Першої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30 грудня 2024 року завідувач Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Олена Цуканова на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2024 року надала суду копію спадкової справи, заведеної після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васіліу С.В., подану через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» 29 січня 2025 року, про зміну предмету позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування, відповідно до якої позовні вимоги доповнено позовної вимогою такого змісту: «змінити черговість спадкування за законом та визнати за спадкоємцем четвертої черги, ОСОБА_1 , право на спадкування майна у першій черзі, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування та зміну черговості спадкування за законом, якої позовні вимоги викладено в такій редакції: «визнати право власності на 1/2 частину на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав фактичного проживання разом зі спадкодавцем та фактичного прийняття спадщини».

Цією ж ухвалою позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування та зміну черговості спадкування за законом, в частині позовних вимог: про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини; зміну черговості спадкування за законом та визнання за спадкоємцем четвертої черги ОСОБА_1 , права на спадкування майна у першій черзі, що залишилось після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без розгляду та закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васіліу С.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника адвоката Борисової І.М.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Застосовані норми права.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оскарженого права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У статтях 13, 41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України).

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 584/639/19 (провадження № 61-10930св20) зазначено, що: "за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні".

Аналогічний висновок викладений і у наступних постановах, зокрема у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 543/994/17.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2,4,7, та 11 до Конвенції", визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин та висновки суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується такими документами.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 1963 року батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 27 березня 1974 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розірвано, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_3 від 19 червня 1974 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 уклали шлюб 19 червня 1974 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_12 .

На підставі договору дарування від 13 квітня 1994 року, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , (право власності зареєстровано Харківським міським бюро технічної інвентаризації 15.04.1994 за реєстровим № п-2 № 885), квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5 .

25 грудня 1994 року ОСОБА_5 та ОСОБА_13 (наймач) уклали договір найму житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 18 травня 1994 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, Харківська область померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 08 вересня 2007 року, актовий запис № 13111.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3 .

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_5 є її донька ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_6 , які фактично прийняли спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_3 в рівних частках в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживали зі спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Про відмову від прийняття спадщиниупродовж встановленого строку спадкоємці не заявляли.

Квартира АДРЕСА_4 на момент спільного проживання там ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 належала на праві власності в порядку приватизації та спадкування ОСОБА_6 .

Місце проживання постійного проживання позивача разом з матір`ю ОСОБА_5 на момент смерті останньої та вітчимом ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 не заперечується відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харків, Харківська область помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 14 червня 2022 року, актовий запис № 349.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися до нотаріальної контори відповідач по справі ОСОБА_3 та позивач.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70164412 від 28 травня 2022 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою 28 вересня 2022 року заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 69735715 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Відомості про те, що Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 матеріали спадкової справи № 222/2022 не містять.

З огляду на вищезазначене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 (як спадкоємець першої черги за законом) відповідно до правила ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у вигляді права власності на 1/2 частки спірної квартири.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_6 .

Головуючий суддя Т.В. Бобко