Справа №295/4894/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

присяжних Кудіна Д.М., Кабанова В.М.

за участю секретаря Опанасюк В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Житомирська територіальна громада в особі Житомирської міської ради про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить оголосити померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Соколова Гора, Житомирського району, Житомирської області.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_2 є її матір`ю. В 1996 році ОСОБА_2 виїхала до російської федерації на заробітки, та з 2000 року не виходила на зв`язок. Вживаючи заходи для її розшуку та встановлення місцезнаходження, зокрема, звертаючись до правоохоронних органів, наразі є безрезультатними.

Заявник зауважує, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/11527/22 від 24.01.2023 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/17569/24 від 07.08.2024 ОСОБА_2 визнано безвісно відсутньою.

Таким чином, заявник вважає, що існують всі підстави для оголошення померлої її матері ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні 14.05.2025 заявник та її представник адвокат Колупаєв В.В. заяву підтримали та просила задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради.

Суд, заслухавши думку учасників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.11.1977 року, запис №3765.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 10.07.1999 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений шлюб. Прізвище після одруження дружина взяла ОСОБА_6 .

У листі Національної поліції України ГУНП в Житомирській області ЖРУП за №Р-627/201/01/2023 значиться, що під час опрацювання звернення щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за інформаційно телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» будь яка інформація відносно останньої відсутня, встановити її місцезнаходження не представилося за можливе.

У повідомленні Національної поліції України ГУНП в Житомирській області ЖРУП від 20.05.2025, інформація щодо будь яких родинних зв`язків з ОСОБА_2 - відсутня.

Згідно з копією заочного рішення у справі №295/11527/22 від 24.01.2023 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення у справі №295/17569/23 від 07.08.2024 ОСОБА_2 визнано безвісно відсутньою.

Положенням ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

За змістом ч. 1,3,4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно з ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Згідно з ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.

Як роз`яснено у п. 13 «Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

У ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку зібраним доказам, суд дійшов висновку, що заява про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою є ґрунтовною, підтвердженою та підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює, що відповідно до ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись, ст.ст. 2, 19, 89, 258-273, 293-294, 305-309 ЦПК України, ст.ст. 46, 47, 48 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Житомира, Житомирської області, Україна, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 померлою.

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Головуючий суддя: Д.М. Лєдньов

Присяжні: Д.М. Кудін

В.М. Кабанов