ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5236/25 Справа № 187/1685/24 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області,

Третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгор Володимирович,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Говоруха В.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024року ОСОБА_1 подав в суд позов проти Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в якому вимагав надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки загальною площею 2,9933га, 0,2439га та 0,4012га. 24 лютого 2012року ОСОБА_2 склав заповіт, яким належні йому земельні ділянки заповів ОСОБА_1 . При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, листом від 04 червня 2024року нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що позивач не подав заяву про отримання спадщини в установлений шести місячний строк з дня смерті спадкодавця.

Позивач посилався на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним у зв`язку із необізнаністю про існування зазначеного заповіту, оскільки копію заповіту йому влітку 2024року передали сусіди, які випадково знайшли його серед старих речей, що залишилися після померлого.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024року позов ОСОБА_1 про надання додаткового строку для прийняття спадщини задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

20 березня 2025року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024року.

В апеляційній скарзі висловив вимогу про зміну рішення суду шляхом доповнення його мотивувальної частини посиланням на правові позиції Верховного Суду.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не посилався на правові позиції Верховного Суду, чим допустив неповне обґрунтування свого рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2025року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2025рокусправу призначено до судового розгляду на 20 травня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , повторно виданого Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) /а.с.5/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки, а саме:

-земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,9933га, кадастровий номер :01:023:0019, що розташована: Дніпропетровська область, Петриківський (Дніпровський) район, Іванівська сільська рада, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 024435 від 03 вресня 2010року, виданого на підставі розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 22.10.2008р. № 517-р-08;

-земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,2439га, кадастровий номер :02:114:0190, що розташована: Дніпропетровська область, Петриківський (Дніпровський) район, Іванівська сільська рада, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 024436 від 03 вересня 2010року, виданого на підставі розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 22.10.2008р. № 517-р-08;

-земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,4012га, кадастровий номер :02:201:0193, що розташована: Дніпропетровська область, Петриківський (Дніпровський) район, Іванівська сільська рада, яка належала ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 024434 від 03 вересня 2010року, виданого на підставі розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 22.10.2008р. № 517-р-08. (а.с.9-11).

ОСОБА_2 за життя розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 24 лютого 2012року секретарем виконкому Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 44, відповідно до якого заповів вищевказані земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно спадкової справи №71/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім заяви ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходили. Від імені ОСОБА_2 24 лютого 2012року посвідчено заповіт Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області за реєстровим № 44. Інформації про посвідчення інших заповітів від імені ОСОБА_2 в нотаріальній конторі немає.

З відомостей зі Спадкового реєстру № 77200975 встановлено, що до звернення ОСОБА_1 спадкова справа після померлого ОСОБА_2 не відкривалась.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру №77222556 встановлено, що чинним значиться заповіт ОСОБА_2 від 24 лютого 2012року.

Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Єгора Лимаря із заявою про прийняття спадщини. Однак, листом від 04 червня 2024року нотаріус відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що позивач не подав заяву про отримання спадщини в установлений шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що позивач, який не відноситься до кола спадкоємців за законом, пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, пов`язаних з неможливістю реалізувати своє право, у зв`язку із необізнаністю про існування заповіту.

Як правову підставу для задоволення позову суд першої інстанції виснував, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 та частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як на підставу для зміни рішення суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що суд першої інстанції не посилався на правові позиції Верховного Суду, чим допустив неповне обґрунтування свого рішення, проте такі доводи скарги не спростовують висновків суду і не є підставою для зміни рішення суду.

Згідно частин першої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини четвертої статті 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, процесуальним законом не передбачено обов`язку суду під час мотивування свого рішення посилатися на правові позиції Верховного Суду.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025року.

Судді: