Номер провадження: 22-ц/813/2210/25
Справа № 521/3875/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрДебт Плюс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Ричкова Максима Юрійовича

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року, постановлену Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Мурзенко М.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрДебт Плюс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 із зазначеною заявою, в який просив суд встановити факт:

- виконання договору про надання споживчого кредиту № 0 (реєстровий номер № 1) від 14.05.2007 року, укладеного між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_4 у повному обсязі,

- припинення іпотеки за іпотечним договором від 14.05.2007, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом ОМНО Ситниковою Ю.Д. за реєстровим № 1849 у зв`язку із набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та припиненням основного зобов`язання (ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 по справі відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

За заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрДебт Плюс» - Храпенко С.В. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрДебт Плюс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315ЦПК України залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 в особі свого представника Ричкова М.Ю. вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року і направити справу для продовження до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що між сторонами наявний спір щодо виконання/невиконання умов кредитного договору та іпотечного договору, наявності заборгованості, що свідчить про наявність спору між заявником та заінтересованою особою, що є правовою підставою для залишення заяви без розгляду.

Зазначає, що заявник надала до суду разом із заявою документальні підтвердження факту виконання договору споживчого кредиту № 0 та факту припинення іпотечного договору № б/н від 14.05.2007 року відповідно до якого іпотекодавець передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1 .

Вказує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 521/3390/15-ц від 28.10.2015 позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено у повному обсязі.

Вказаними діями банк використав свої права, передбачені кредитним та іпотечним

договорами шляхом звернення на предмет іпотеки та отримання права власності на двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1 .

Вказаним рішенням суду було виселено та знято з реєстрації місце проживання та перебування ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою, дані про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи. Зазначене рішення суду набрало законної сили, але було відстрочено на час дії Закону України № 1304-18 від 03.06.2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Обмеження щодо виконання рішення суду припинили існування з 23.04.2021, рішення може бути виконане.

В подальшому ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право власності на вищевказану квартиру на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 521/3390/15-ц від 28.10.2015. В свою чергу, набуття права власності на квартиру відповідно до вказаного рішення здійснено в результаті звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення заборгованості на суму 104342,33 дол. США. Тобто зобов`язання за кредитним договором № 0 (реєстровий номер № 1) від 14.05.2007 року виконанні в повному обсязі відповідно до рішення суду справа № 521/3390/115-ц від 28.10.2015, яке є чинним на час звернення із заявою про встановлення факту до суду.

Щодо судової справи № 521/21011/23, на яку посилається ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», має зовсім іншу правову природу підстав звернення та обставин доказування. Будь яких позовних вимог щодо виконання з боку ОСОБА_4 договору про надання споживчого кредиту № 0 (реєстровий номер № 1) від 14.05.2007 року, укладеного між АКІБ "Укрсиббанк" та/або припинення іпотеки за іпотечним договором від 14.05.2007, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом ОМНО Ситниковою Ю.Д. за реєстровим № 1849 у зв`язку із набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та припиненням основного зобов`язання не є предметом розгляду означеної справи.

Крім того, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» в рамках розгляду зазначеної справи не надали жодних документальних підтверджень наявності спору про право, розрахунків заборгованості, претензій роботи тощо відносно наявності невирішених та неврегульованих питань.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укрдебт Плюс» апеляційну скаргу не визнало, оскільки суд вірно застосував до виниклих правовідносин норми цивільного процесуального законодавства, оскільки заявниця фактично мешкає із своєю дитиною у спірній квартирі, а фактичним власником квартири є ОСОБА_3 , тобто заявниця фактично просила суд ухвалити рішення стосовно нерухомого майна, що належить сторонній особі. Звертає увагу суду на те, що на дату відступлення прав вимоги до ТОВ заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 14.05.2007 складала: основна заборгованість 58481,84 дол США, за відсотками 82825,97 дол США, та доказів щодо погашення вказаної заборгованості заявниця не надала. Передбачені законом підстави для припинення зобов`язання (ст. 598, 599 ЦК України) відсутні, а наявність лише рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості не є підставою для припинення іпотеки і не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги (постанова Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 751/3510/15-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник ТОВ «УкрДебт Плюс» - Храпенко С.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, представник заявниці ОСОБА_1 Ричков М.Ю. повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримав 01.04.2025 16:45:59 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 126); заінтересована особа - ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 128); ОСОБА_3 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

За частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 443/398/15-ц (провадження № 61-15275св21).

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли провадження у справі вже відкрито - закриває провадження в ній.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд, виходив із того, що з поданої заяви вбачається спір про право, а тому вона не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на те, що вимога про встановлення факту припинення зобов`язань за іпотечним договором у зв`язку з припиненням основного зобов`язання (виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором) може встановлюватися судами лише при розгляді спору про стягнення кредитної заборгованості, тобто спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог кредитора.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 жовтня 2022 року у справі № 755/1938/22 (провадження № 61-5788св22).

До того ж, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) висновки про те, що встановлення факту припинення зобов`язань за договором іпотеки підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, відсутні.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до доказування припинення зобов`язання, проте законодавцем визначено, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З аналізу змісту заяви, поданої ОСОБА_1 , вбачається, що предметом розгляду є, по суті, спір про право власності щодо іпотечного майна, що прямо спрямоване на вирішення питань набуття у власність іпотекодержателем прав на таке майно, тому заявниця не просто прагне з`ясування певних обставин, які мають юридичне значення, а фактично ініціює вирішення питання щодо прав інших осіб, що виходить за межі окремого провадження.

З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Ричкова Максима Юрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 16 травня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова