Справа № 462/3187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Палюх Н.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник А.-В.П.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

встановив:

Заявник скерувала до суду заяву, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців, яким заборонити ОСОБА_3 : перебувати у місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 200 мдо місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 особисто чи через третіх осіб.Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 є її сином та проживає разом із нею в одній квартирі. Вона потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_3 вже протягом тривалого часу. Поведінка сина негативно впливає на її здоров`я та значно знижує рівень та якість її життя. ОСОБА_3 часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння та систематично вчиняє домашнє насильство щодо неї, а саме: словесно ображає, нецензурно лається, принижує, погрожує фізичною розправою, залякує та вчиняє інші дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, які викликають у неї побоювання за свою безпеку, спричиняють емоційну невпевненість. На зауваження не реагує, натомість починає скандалити та погрожувати фізичною розправою. Вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, однак жодного результату такі звернення не дали. ОСОБА_3 виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, з ним проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди, він притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Окрім цього, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2022 стосовно ОСОБА_3 було видано обмежувальний припис на строк 2 (два) місяці, яким заборонено йому: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 заадресою: АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; наближатись на визначену відстань на 600 м до місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. Проте, після закінчення терміну дії обмежувального припису, ОСОБА_3 продовжив вчиняти протиправні дії щодо неї та за період 2022-2025 років шість раз притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо неї. ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після рішень суду він і надалі вчиняє домашнє насильство відносно неї, погрожує та влаштовує скандали, його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї, а також настання наслідків для її здоров`я є дуже високою, а тому просить заяву задовольнити.

Заявник та її представник у судовому засіданні заяву про видачу обмежувального припису підтримали з підстав, викладених у ній. Просили таку задовольнити. Заявник ОСОБА_1 додатково пояснила, що вже тривалий час її син, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє щодо неї домашнє насильство, на жодні зауваження не реагує. Нею неодноразово викликались працівники поліції, якими виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника. Однак дія такого припису триває не довго, відтак ОСОБА_3 продовжує вчиняти щодо неї домашнє насильство. Також зазначила, що син декілька раз проходив лікування від алкогольної залежності, проте результатів не було. Влітку 2023 року був призваний на військову службу, а в серпні 2024 року повернувся додому та систематично продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство. Окрім цього, зазначила, що в провадженні залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000520 від 02.06.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Просять заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 на виклик суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце судового засідання в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відтак, враховуючи наведене та беручи до уваги обмежений строк розгляду даної категорії справ, визначений ч.2 ст.3505 ЦПК України, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 є його сином, який постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, піднімає руку на матір ОСОБА_1 . Останні два тижні, кожного дня вчиняє скандали та сварки. З літа 2024 року перебуває вдома, хоча по документах рахується в Збройних Силах України.

Дослідивши надані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з чоловіком та сином ОСОБА_3

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, стверджує, що ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно неї домашнє психологічне насильство, через вживання алкогольних напоїв.

Главою 13 розділу IV ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 3, 4, 6, 8, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Зі змісту положень ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вбачається, що є визначений перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Положеннями ст.21 цього Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 даного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 суд бере до уваги, що наведені заявницею обставини підтверджуються постановою Залізничного районного суду м.Львова від 12.10.2022 у справі №462/5075/22, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні 18.09.2022 домашнього насильства у формі психологічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_1 .

Окрім цього, постановою Залізничного районного суду м.Львова від 03.04.2023 у справі №462/1133/23, згідно з якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні 01.02.2023 домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно матері ОСОБА_1 , а саме: нецензурно виражався, погрожував, ображав, принижував, унаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Також, постановою Залізничного районного суду м.Львова від 01.04.2025 у справі №462/1352/25 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні 17.02.2025 домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_1 , а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, голосно кричав, що заподіяло шкоду фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Окрім цього у матеріалах справи наявні термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА №278806 від 16.01.2023, АА №278841 від 01.02.2023, АА №278268 від 26.05.2023, АА №610204 від 17.02.2025.

Також, в матеріалах справи наявне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2022, яким стосовно ОСОБА_3 було видано обмежувальний припис на строк 2 (два) місяці, яким заборонено йому: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 заадресою: АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; наближатись на визначену відстань на 600 м до місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

За змістом ст. 350 6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ст.77-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини та їх правове регулювання, оцінивши зібрані докази, суд дійшов переконання, що заявником надано належні та допустимі докази, які в своїй сукупності підтверджують факти вчинення психологічного насильства щодо неї зі сторони заінтересованої особи, яке відбувається вже протягом кількох років і має систематичний характер, те що ОСОБА_3 є беззаперечним кривдником, а вжиті заходи, а саме притягнення його до адміністративної відповідальності, наявність кримінального провадження про його обвинувачення за ст. 126-1 КК України, не вплинули на поведінку ОСОБА_3 і він продовжує вчиняти протиправні дії, а тому існують ризики продовження чи повторного вчинення насильства та загрози настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи.

З підстав, наведених вище, суд погоджується із доводами ОСОБА_1 та з метою застосування дієвого та ефективного захисту її інтересів, а також недопущення повторного випадку домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , який проходить службу у Збройних Силах України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви частково та видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 строком на три місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 2, 5, 10, 81, 82, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 350-8, 353, 354, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_3 на строк 3 (три) місяці, яким заборонити ОСОБА_3 :

-перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-наближатись на відстань менше 200 м до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-особисто і через третіх осіб контактувати з ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Відділ поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області та Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 травня 2025 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтерсована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: