Справа № 303/6076/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 травня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Кожух О.А.

з участю секретаря Голубєвої Е.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року, у справі № 303/6076/24 (Головуючий: Заболотний А.М.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів, мотивуючи тим, що 17.06.2016 між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На його банківському рахунку знаходились грошові кошти, але в кінці 2023 року звернувшись до відділення банку для їхнього зняття виявив, що кошти списані через неактивність рахунку. Вважає таке списання незаконним, з умовами договору, яким передбачено списання коштів з неактивного рахунку він не знайомий та такі є нікчемними.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 111,14 доларів США та зарахувати їх на свій картковий рахунок.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 111,14 доларів США та зарахувати їх на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави 1211,20 гривень судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції АТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як судом не взято до уваги, що відповідно до п.п. 5.1, 5.5 та 5.6 підписано ОСОБА_1 заяви про приєднання, між ними та банком досягнуто згода щодо всіх істотних умов договору, позивач підтвердив, що ознайомився та погодився із Правилами користування карткою, Тарифами Банку та усвідомлює, що це Заява про приєднання рівною мірою поширюється на всі про продукти та послуги щодо приєднання, Тарифів та Договору. Згідно з ч 15 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги якщо інше не передбачено законом. Повідомлення Банку від 29.07.2019 р. та від 01.06.2020 р. про внесення змін до Тарифів, які за вказаними вище посиланнями розміщені на сайті АТ «Ощадбанк» являються електронними доказами у справі. Суд першої інстанції не надав жодної оцінки доказам наданих банком, не навів мотивів їх відхилення.

Розгляд справи проводився у режимі відео конференції.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2016 між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання ОСОБА_1 заяви № 342094 від 17.06.2016 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

ОСОБА_1 з часу укладення договору з АТ «Ощадбанк» здійснював операції по рахунку № НОМЕР_1 до 10.09.2019 року. Після операції, що відбулась 10.09.2019 року, ОСОБА_1 протягом трьох місяців та в подальшому не здійснював будь-яких операцій. Зазначене зумовило з 11.12.2019 року визначення статусу його рахунку, як «неактивний рахунок». На даному рахунку позивача були наявні грошові кошти у розмірі 111,14 доларів США. У зв`язку з цим з 12.12.2019 року банком щомісячно списувалася з рахунку позивача комісія за обслуговування неактивного рахунку, що в сукупному розмірі становить 111,14 доларів США.

Суд першої інстанції із посиланням на ст..ст. 207,526,626,627,628,633,634,638 п.22 ч 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначав, що клієнт за договором банківського вкладу є споживачем банківських послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. При цьому заява №342094 від 17.06.2016 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є єдиним документом, який містить підпис ОСОБА_1 і не ця заява не містить жодної інформації щодо спірної комісії.

Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та тарифах банку у відповідних редакціях дійсно передбачені порядок та підстави нарахування комісії за обслуговування неактивного рахунку.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи і ДКБО розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву № 342094 від 17.06.2016 року, а також те, що вказані документи на момент укладання договору взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати комісії за обслуговування неактивного рахунку, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до відзиву розмірах і порядках нарахування.

Крім того, розміщення на сайті позивача відповідних редакцій ДКБО та тарифів належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в ДКБО та тарифів, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позивачу тарифи і ДКБО, відсутність у заяві № 342094 від 17.06.2016 року домовленості сторін про сплату спірної комісії, надані банком тарифи і ДКБО не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 року справа № 293/599/19-ц.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що тарифи і ДКБО, що розміщені на сайті та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису позивача, а тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 17.06.2016 року шляхом підписання заяви про приєднання.

Суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ