КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 940/1696/24 Головуючий у суді І інстанції Самсоненко Р.В.
Провадження № 22-ц/824/8579/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Тетіївської міської ради на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року у справі за заявою Тетіївської міської ради про передачу безхазяйного нерухомого майна у власність територіальної громади, заінтересована особа - Релігійна громада Української православної церкви Свято-Успенської парафії міста Тетіїв Київської області,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року Тетіївська міська рада звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про передачу безхазяйного нерухомого майна - нежитлової будівлі, площею 459,9 кв. м, по вул. Соборній, 13 у м. Тетієві Білоцерківського району Київської області (будівлі церкви) у власність Тетіївської територіальної громади.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 98 від 02 травня 2023 року взято на облік як безхазяйне майно - нежитлову будівлю по вул. Соборній, 13 у м. Тетієві Білоцерківського району Київської області , а 27 жовтня 2023 року державним реєстратором Сухановим Д.М. проведено державну реєстрацію взяття на облік вказаного безхазяйного майна (будівлі церкви літ. «А1»).

27 жовтня 2024 року сплив річний строк з дня взяття на облік безхазяйного майна, протягом якого відомостей щодо власника цього майна не встановлено, а тому на підставі статті 335 ЦК України заявник вважав, що наявні підстави для передачі у комунальну власність вищевказаного нерухомого майна.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 17 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Релігійну громаду Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області ().

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року заяву Тетіївської міської ради про передачу безхазяйного нерухомого майна у власність територіальної громади залишено без розгляду.

Роз'яснено заявнику право на звернення до суду у порядку загального позовного провадження.

Суд першої інстанції керувався тим, що Релігійна громада Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області має свій інтерес щодо нерухомого майна, яким вона тривалий час користувалась і яке Тетіївськаміська рада просить передати у власність територіальної громади як безхазяйне майно, тому при наявності спору про право суд позбавлений можливості розглядати подану заяву у порядку окремого провадження.

Поряд з цим, суд звернув увагу на те, що річний строк, передбачений статтею 335 ЦК України, не сплив, оскільки ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року у справі № 940/1246/23 в порядку забезпечення позову було зупинено дію рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 98 від 02 травня 2023 року «Про взяття на облік безхазяйного майна» та заборонено державним реєстраторам проводити реєстраційні дії на підставі даного рішення. Вказані заходи забезпечення позову були скасовані рішенням суду від 29 квітня 2024 року, яке набуло чинності 24 травня 2024 року, а тому заява Тетіївської міської ради, на думку суду, є передчасною.

Не погодившись з таким судовим рішенням, заявник звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заява адвоката Бухуна Ю.В. про залучення до участі у справі Релігійної громади Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області в якості заінтересованої особи не містить відомостей про наявність електронного кабінету як у нього, так і в релігійної громади, надіслана до суду в електронній формі засобами електронної пошти та не містить будь-якого ідентифікатора електронного цифрового підпису особи, що його подала.

Крім того, до вказаної заяви адвокат Бухун Ю.В. додав ордер серії АА № 1515508 від 25 грудня 2024 року, який виданий на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 03 вересня 2022 року, однак сам договір у справі відсутній. Наведене дає заявнику підстави стверджувати, що заява про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи від 25 грудня 2024 року підписана та подана до місцевого суду особою, яка не мала права її підписувати, що в свою чергу розцінюється цивільно-процесуальним законом як неподання заяви.

Що стосується висновків місцевого суду щодо передчасності звернення Тетіївської міської ради до суду із заявою в порядку статті 335 ЦК України, то заявник вважає наведене обґрунтування ухвали суду помилковим, оскільки матеріалами заяви про передачу майна в комунальну власність належним чином підтверджено, що об`єкт нерухомого майна по вул. Соборній, 13 у м. Тетієві Білоцерківського району Київської області був взятий на облік 27 жовтня 2023 року і доказів скасування рішення державного реєстратора про взяття вказаного нерухомого майна на облік як безхазяйного матеріали справи не містять, а отже міська рада звернулась до суду із відповідною заявою в порядку та строки, встановлені статтею 335 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованої особи до суду апеляційної інстанції не надійшов. В силу вимог частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники заявника підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників учасників справи в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність.

Справа про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади розглядається судом за участі заявника з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб (стаття 332 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 335 ЦК України визначено, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

У відповідності до частин першої, третьої, четвертої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2024 року Тетіївська міська рада подала до суду у порядку окремого провадження заяву, в якій просила передати у власність Тетіївської територіальної громади в особі Тетіївської міської ради нежитлову будівлю, площею 459,9 кв. м, по вул. Соборній, 13 у м. Тетієві Білоцерківського району Київської області (будівлю церкви) як безхазяйне нерухоме майно.

26 грудня 2024 року до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника Релігійної громади Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської області - адвоката Бухуна Ю.В. про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Заява обґрунтована тим, що Релігійна громада Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської областіупродовж останніх 17 років вільно, відкрито володіла та користувалася церквою по вул. Соборній, 13 у м. Тетієві Білоцерківського району Київської області , укладала договори про надання комунальних послуг до церкви, оплачувала ці послуги, займалася будівництвом та поліпшенням храму, а відтак розгляд даної справи прямо та безпосередньо впливає на права та законні інтереси релігійної громади, яка вважає себе особою, що має всі правомочності власника спірної культової споруди.

Отже, у цій справі наявний спір про право, який може бути вирішено в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, під яким у справах окремого провадження слід розуміти конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків внаслідок задоволення відповідної заяви.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 139/122/14-ц вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права».

У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року у справі № 198/99/15-ц зазначено, що: «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що Релігійна громада Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської областіне визнає, що об`єкт нерухомого майна (будівля церкви), зазначений у заяві Тетіївської міської ради є безхазяйним та вважає себе титульним власником (користувачем) цього майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки між Тетіївською міською радою та Релігійною громадою Української православної церкви Свято-Успенської парафії м. Тетіїв Київської областііснує спір про право, який може бути вирішено в порядку позовного провадження.

Вказаний висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 599/1050/17, від 09 жовтня 2019 року у справі № 649/622/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 608/2493/18, від 06 травня 2020 року у справі № 473/2481/19, від 18 березня 2021 року у справі № 677/757/19, від 06 жовтня 2021 року у справі № 398/3161/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 686/6342/22, від 22 лютого 2023 року у справі № 563/177/20 та інших судових рішеннях касаційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що при наявності спору про право суд позбавлений можливості надати оцінку спірним правовідносинам, які склались між сторонами, а визначити наявність чи відсутність підстав для передачі безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади можливо лише в межах розгляду справи в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження.

При цьому слід врахувати, що апеляційна скарга заявника не містить жодних доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції в частині залишення заяви про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власністьбез розгляду на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилкового тлумачення заявником норм процесуального права в частині установленого порядку подання документів у електронному вигляді представником учасника справи, який має статус адвоката, та висновків суду першої інстанції про залишення заяви без розгляду не спростовують.

Зокрема, безпідставними є посилання апеляційної скарги на те, що заява про залучення до участі у справі релігійної громади в якості заінтересованої особи не містить відомостей про наявність електронного кабінету, надіслана до суду адвокатом Бухуном Ю.В. в електронній формі засобами електронної пошти та не підписна його електронним цифровим підписом.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана заява про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи була сформована в електронному вигляді через Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», що в принципі передбачає наявність в особи, яка її подала, електронного цифрового підпису, оскільки здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс, вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20 та в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 06 серпня 2020 року у справі № 160/1841/19.

Доводи апеляційної скарги про те, що адвокат Бухун Ю.В. долучив до вищевказаної заяви ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1515508 від 25 грудня 2024 року, однак не надав суду договір про надання правничої допомоги від 03 вересня 2022 року, на підставі якого цей ордер був виданий, є необґрунтованими.

За правилом частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Положення наведених норм дають підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника учасника справи (провадження) мають бути підтверджені ордером або довіреністю цієї сторони, що посвідчує такі повноваження.

Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Ордер, який видано відповідно до статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Чинне законодавство не вимагає надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером.

За наведених обставин доводи заявника про те, що адвокатом Бухуном Ю.В. до заяви про залучення до участі у справі релігійної громади в якості заінтересованої особимав бути наданий примірник самого договору є помилковими.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги аргументиапеляційної скарги в частині помилковості висновків місцевого суду щодо передчасності звернення Тетіївської міської радидо суду із заявою в порядку статті 335 ЦК України.

Згідно зі статтею 333 ЦПК України суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади.

Натомість, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення по суті, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.

Суд першої інстанції залишив заявуТетіївської міської ради про передачу безхазяйного нерухомого майна у власність територіальної громади без розгляду з підстав того, що між сторонами існує спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Водночас суд вказав у мотивувальній частині ухвали про недотримання заявником річного строку на звернення до суду із заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність, що у свою чергу є помилковим, оскільки при залишенні зазначеної заяви без розгляду на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України суд не вправі був вирішувати питання обґрунтованості вимог заявника по суті заявленого ним питання.

Крім того, вищевказані обставини можуть утворювати преюдицію у спірних правовідносинах сторін та позбавити Тетіївську міську раду права звернутись до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Тетіївської міської ради підлягає частковому задоволенню, а ухвала Тетіївського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року відповідно до статті 376 ЦПК України - зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини висновку суду про недотримання заявником річного строку на звернення до суду із заявою про передачу безхазяйного нерухомого майна у власність територіальної громади.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін на підставі статті 375 ЦПК України.

Відповідно до вимог статей 141, 294 ЦПК України підстав для розподілу судових витрат у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання апеляційної скарги у справі немає.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Тетіївської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про недотримання заявником річного строку на звернення до суду із заявою про передачу безхазяйного нерухомого майна у власність територіальної громади.

В іншій частині ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 травня 2025 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній