Справа № 168/786/23 Головуючий у 1 інстанції: Хаврона О. Й.
Провадження № 22-ц/802/553/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника стягувача Шевчука В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2025 року ОСОБА_1 (відповідач у справі) звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 19.12.2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заяву обґрунтовує тим, що вказаним рішенням суду з нього на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто 569200 грн., а також 10 000 грн витрат на правову допомогу і судовий збір в розмірі 4769,60 грн. Державний виконавець Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі відкрив виконавче провадження № 75182954 по виконавчому листу в даній справі. Однак виконання рішення суду в повному обсязі, а саме сплата заборгованості одним платежем призведе до дисбалансу інтересів сторін позивача та відповідача, зокрема до негативних наслідків для членів сім`ї відповідача, яких він утримує у співмірності з інтересами позивача. Зокрема на його утриманні перебуває п`ятеро дітей, старший син продовжує навчання і на його утримання він сплачує щомісяця 10 000 грн, вказані обставини істотно утруднюють виконання рішення суду, сплатити одноразово суму боргу він не може. Просить суд розстрочити виконання рішення на дванадцять місяців.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не має наміру ухилятись від виконання судового рішення, а лише намагається встановити баланс між його інтересами та інтересами стягувача, тому просить саме про розстрочення, а не про відстрочення виконання рішення, тому, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, представник стягувача ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.12.2023 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто 569200 грн., а також 10 000 грн витрат на правову допомогу

Постановою Волинського апеляційного суду від 03.04.2024 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 29.12.2023 року залишено без змін.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частинами 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Отже, вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази не свідчать про об`єктивну неможливість виконання рішення суду, оскільки не підтверджують незадовільне матеріальне становище заявника. Суд зазначив про те, що відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доходів, а сам лише факт, що він є багатодітним батьком, не свідчить про його складне матеріальне становище та не є обставиною, що унеможливлює чи ускладнює виконання рішення суду.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права. Колегія суддів також звертає увагу, що рішення суду не виконується тривалий час, зокрема, більше року, з пояснень відповідача убачається, що ним на виконання рішення сплачувалися кошти у незначних сумах лише після подання заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доведення наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладається саме на заявника, який всупереч вимог ч. 3 ст. 12 ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав до суду першої інстанції доказів їх існування.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення через недоведеність відповідачем перед судом істотних обставин, за яких суд може вирішувати таке питання. Суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуючий

Судді :