АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

м. Чернівці

справа № 725/10562/24

провадження 22-ц/822/288/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Лисак І.Н., Одинака О.О.

секретаря Скулеба А.І.

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Новака Андрія Анатолійовича

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України»

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2025 року, головуючий у першої інстанції Іщенко І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у листопаді 2024 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що наказом Філії Національної телекомпанії України «Чернівецька регіональна дирекція» від 01 жовтня 2015 року №2-к ОСОБА_2 прийнято на посаду телеоператора відділу телеоператорів у порядку переведення з Чернівецької обласної державної телерадіокомпанії.

Наказом Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 19 січня 2017 року №1 Філія Національної телерадіокомпанії України «Чернівецька регіональна дирекція» перейменована у Філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Чернівецька регіональна дирекція».

Наказом Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 16 січня 2020 року № 3-к ОСОБА_2 телеоператора групи телеоператорів Бюро новин творчо-виробничого об`єднання Бюро телерадіоновин переведено на посаду телеоператора управління виробництва регіонального контенту бюро виробництва регіонального контенту (позиція № 31 наказу).

Посилався на те, що трудові відносини між Філією Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» та ОСОБА_2 були оформлені у вигляді строкового трудового договору, який неодноразово переукладався.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_3 » звільнений 11 жовтня 2024 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України, який отримав поштою 03 жовтня 2024 року.

Вважав, що звільнення на підставі оскаржуваного наказу є незаконним, суперечить вимогам частини 3 статті 40 КЗпП України, оскільки відбулось у період непрацездатності.

Трудовий договір, укладений між Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та ОСОБА_2 не підпадає під критерії, визначені частиною 2 статті 23 КЗпП України, оскільки характер роботи ОСОБА_2 передбачає можливість працевлаштування працівника на невизначений строк, вважається таким, що укладений на невизначений строк відповідно до частини 2 статті 39-1 КЗпП України.

Тому звільнення ОСОБА_2 з посади телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» через закінчення строку трудового договору є незаконним.

Просив скасувати наказ Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_3 ».

Поновити ОСОБА_2 на посаді телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція».

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 до Акцонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу задоволено.

Скасовано наказ Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 ».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція».

Стягнуто з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 74557 грн 80 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 968 грн 96 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не надання оцінки доказам, що ОСОБА_2 працював на умовах безстрокового трудового договору, проте з 01 березня 2022 року висловив бажання працювати за строковим трудовим договором в його інтересах, про що зазначив у відповідній заяві. Роботодавець погодився на вказані умови, що відображено в наказі від 28 лютого 2022 року № 39-ОСФ, з яким ОСОБА_2 ознайомився під підпис.

В подальшому ОСОБА_2 неодноразово звертався до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» із заявами про продовження в його інтересах саме строкового трудового договору із зазначенням відповідного періоду. Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» погоджувалося на умови ОСОБА_2 щодо строковості трудових відносин, що відображалось у відповідних наказах. Останнім наказом Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 21 березня 2024 року № 50-ОСФ погоджено продовження строкових трудових відносини з ОСОБА_2 в його інтересах з 30 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року, з яким ОСОБА_2 ознайомився під підпис.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується укладення строкового трудового договору саме в інтересах ОСОБА_2 за його власноручно написаними заявами, то укладений між Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та ОСОБА_2 трудовий договір був саме строковим, не набув ознак безстрокового.

Висновок суду першої інстанції про набуття строковим трудовим договором ознак безстрокового у зв`язку з його неодноразовим переукладанням є необґрунтованим, оскільки строковий трудовий договір не переукладався, а продовжувався строк його дії за заявою працівника в його інтересах відповідно до частини другої статті 23 КЗпП, що виключає при продовженні строку його дії застосування частини другої статті 39-1 КЗпП.

Протягом дії строкового трудового договору ОСОБА_2 не оскаржувалися його умови з підстав порушення його трудових прав, що свідчить про погодження ОСОБА_2 з умовами цього договору, зокрема щодо його строковості.

Таким чином, судом першої інстанції не правильно застосовано положення пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, та як наслідок застосовано статтю 235 КЗпП України, яка не підлягає застосуванню в межах спірних правовідносин.

Крім того, судом першої інстанції не правильно застосовано статтю 40 КЗпП України, оскільки звільнення працівника під час його тимчасової непрацездатності не є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, а може бути підставою для зміни дати звільнення.

Разом з тим судом першої інстанції покладено на Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України» витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн за відсутності будь яких доказів розміру понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягає захисту право ОСОБА_2 на працю у спосіб скасування наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 », поновлення ОСОБА_2 на посаді телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція», стягнення з Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 74557 грн 80 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 звільнено незаконно, досліджуваний у справі строковий трудовий договір не підпадає під критерії, визначені у ч. 2 ст. 23 КЗпП України, оскільки посада, яку обіймав ОСОБА_2 , є штатною, а характер роботи передбачає можливість працевлаштування працівника на невизначений строк.

З огляду на вищевикладене трудовий договір між Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та ОСОБА_2 вважається таким, що укладений на невизначений строк, у відповідності до частини 2 статті 39 КЗпП України.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звільнено в період непрацездатності, за медичним висновком про непрацездатність від 30 вересня 2024 року 4C9P-TKHB-P72B-XKHA дата початку 30 вересня 2024 року, дата завершення 11 жовтня 2024 року.

При цьому судом першої інстанції визначено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 жовтня 2024 року по 13 лютого 2025 року в сумі 74557 грн 80 коп. (90 робочих днів вимушеного прогулу х середньо денну заробітну плату в сумі 828 грн 42 коп.).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що наказом Філії Національної телекомпанії України «Чернівецька регіональна дирекція» від 01 жовтня 2015 року №2-к ОСОБА_2 прийнято на посаду телеоператора відділу телеоператорів у порядку переведення з Чернівецької обласної державної телерадіокомпанії.

Наказом Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 19 січня 2017 року №1 Філія Національної телерадіокомпанії України «Чернівецька регіональна дирекція» перейменована у Філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Чернівецька регіональна дирекція».

16 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанії України» Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив перевести його з 16 січня 2020 року на посаду телеоператора управління виробництва регіонального контенту бюро виробництва регіонального контенту.

Наказом Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 16 січня 2020 року № 3-к ОСОБА_2 телеоператора групи телеоператорів Бюро новин творчо-виробничого об`єднання Бюро телерадіоновин переведено на посаду телеоператора управління виробництва регіонального контенту бюро виробництва регіонального контенту (позиція № 31 наказу).

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 14 вересня 2020 року № 24/03 внесено запис до трудової книжки ОСОБА_2 про перейменування Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» на Філію Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція».

28 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив перевести його, в його інтересах, на умови строкового трудового договору з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року за посадою телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 28 лютого 2022 року № 39-ОСФ переведено ОСОБА_2 телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту з 01 березня 2022 року за його згодою на умови строкового трудового договору, в його інтересах, по 01 червня 2022 року.

25 травня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 02 червня 2022 року по 31 травня 2023 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 01 червня 2022 року № 110-ОСФ продовжено ОСОБА_2 телеоператору управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту в його інтересах, строковий трудовий договір з 02 червня 2022 року по 31 травня 2023 року.

10 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив перевести його на посаду телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту, в його інтересах, на умовах строкового трудового договору з 11 січня 2023 року по 30 червня 2023 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 10 січня 2023 року № 22-ОСФ переведено ОСОБА_2 телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту на посаду телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту, в його інтересах, на умовах строкового трудового договору з 11 січня 2023 року по 30 червня 2023 року.

28 червня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 01 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 28 червня 2023 року № 192-ОСФ продовжено ОСОБА_2 в його інтересах, строковий трудовий договір з 01 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року.

14 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 30 грудня 2023 року по 29 березня 2024 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 14 грудня 2023 року № 287-ОСФ продовжено ОСОБА_2 , в його інтересах, строковий трудовий договір з 30 грудня 2023 року по 29 березня 2024 року.

21 березня 2024 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 30 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 21 березня 2024 року № 50-ОСФ продовжено ОСОБА_2 в його інтересах строковий трудовий договір з 30 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

На підставі наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » звільнено ОСОБА_2 телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту (табельний номер 80753) 30 вересня 2024 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 частина перша статті 36 КЗпП України.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 11 жовтня 2024 року №240-ОСФ «Про внесення змін до наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » внесено до наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » зміни у пункті 1 слова та цифри 30 вересня 2024 року замінити словами та цифрами 11 жовтня 2024 року.

Відповідно до електронного листка непрацездатності від 30 вересня 2024 року 4C9P-TKHB-P72B-XKHA, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центральна містка клінічна лікарня» Чернівецької міської ради Романюку А.С., дата початку 30 вересня 2024 року, дата завершення 11 жовтня 2024 року

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядав як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема правовий захист від незаконного звільнення (стаття 5-1 КЗпП України).

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17), КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення. Питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника повинно бути з`ясовано в межах вирішення справи щодо законності такого звільнення та обрано засіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивача.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі частиною 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (частина друга статті 23 КЗпП України).

Абзацом 3 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9передбачено, що оскільки згідно з частиною 2статті 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 607/3393/18 (провадження № 61-13597св21).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2023 року у справі № 274/4132/21 (провадження № 61-8397св23) вказав, що припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

Закінчення строку дії трудового договору і видання у зв`язку із цим наказу про звільнення не є ініціативою щодо розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи та наміру роботодавця переукласти або продовжити трудовий договір, трудові відносини.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 757/21376/22-ц.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Філії Національної телекомпанії України «Чернівецька регіональна дирекція» від 01 жовтня 2015 року №2-к ОСОБА_2 прийнято на посаду телеоператора відділу телеоператорів у порядку переведення з Чернівецької обласної державної телерадіокомпанії.

Наказом Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 19 січня 2017 року №1 Філія Національної телерадіокомпанії України «Чернівецька регіональна дирекція» перейменована у Філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Чернівецька регіональна дирекція».

16 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанії України» Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив перевести його з 16 січня 2020 року на посаду телеоператора управління виробництва регіонального контенту бюро виробництва регіонального контенту.

Наказом Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 16 січня 2020 року № 3-к ОСОБА_2 телеоператора групи телеоператорів Бюро новин творчо-виробничого об`єднання Бюро телерадіоновин переведено на посаду телеоператора управління виробництва регіонального контенту бюро виробництва регіонального контенту (позиція № 31 наказу).

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 14 вересня 2020 року № 24/03 внесено запис до трудової книжки ОСОБА_2 про перейменування Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» на Філію Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція».

28 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив перевести його, в його інтересах, на умови строкового трудового договору з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року за посадою телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 28 лютого 2022 року № 39-ОСФ переведено ОСОБА_2 телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту з 01 березня 2022 року за його згодою на умови строкового трудового договору, в його інтересах, по 01 червня 2022 року.

25 травня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 02 червня 2022 року по 31 травня 2023 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 01 червня 2022 року № 110-ОСФ продовжено ОСОБА_2 телеоператору управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту в його інтересах, строковий трудовий договір з 02 червня 2022 року по 31 травня 2023 року.

10 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» із заявою, якою просив перевести його на посаду телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту, в його інтересах, на умовах строкового трудового договору з 11 січня 2023 року по 30 червня 2023 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 10 січня 2023 року № 22-ОСФ переведено ОСОБА_2 телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту на посаду телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту, в його інтересах, на умовах строкового трудового договору з 11 січня 2023 року по 30 червня 2023 року.

28 червня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 01 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 28 червня 2023 року № 192-ОСФ продовжено ОСОБА_2 в його інтересах, строковий трудовий договір з 01 липня 2023 року по 29 грудня 2023 року.

14 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 30 грудня 2023 року по 29 березня 2024 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 14 грудня 2023 року № 287-ОСФ продовжено ОСОБА_2 , в його інтересах, строковий трудовий договір з 30 грудня 2023 року по 29 березня 2024 року.

21 березня 2024 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, якою просив продовжити, в його інтересах, строковий трудовий договір з 30 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 21 березня 2024 року № 50-ОСФ продовжено ОСОБА_2 в його інтересах строковий трудовий договір з 30 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року.

Отже ОСОБА_2 шляхом подання заяви до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 28 лютого 2022 року про переведення його, в його інтересах, на умови строкового трудового договору з 01 березня 2022 року по 01 червня 2022 року за посадою телеоператора управління виробництва регіонального контенту Бюро виробництва регіонального контенту погодився на переведення його на роботу на умовах строкового трудового договору.

При цьому за заявою ОСОБА_2 до Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 25 травня 2022 року, від 28 червня 2023 року, від 14 грудня 2023 року, від 21 березня 2024 року було продовжено строковий трудовий договір.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 428/2992/20 наведено висновки, окрім іншого, щодо застосування пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП, а саме: строковий трудовий договір може укладатися як під час прийняття на роботу, так і згодом, якщо є підстави для укладання (переукладання) строкового трудового договору, а саме: якщо трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви працівника.

Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.

Аналізуючи вказані норми матеріального права, можна дійти висновку про відсутність в законодавстві заборони щодо укладення строкового трудового договору, якщо на те є воля сторін.

Заслуговують на увагу посилання Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в апеляційній скарзі на необгрунтованість висновків суду першої інстанції про набуття строковим трудовим договором ознак безстрокового у зв`язку з його неодноразовим переукладанням.

Згідно з частиною другою статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під частину другу статті 23 КЗпП України, не передбачає набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Укладення контракту на певний строк, з урахуванням частини третьої статті 21 КЗпП України, регулюється частиною другою статті 23 КЗпП України, що виключає при переукладанні контракту чи продовженні строку його дії застосування частини другої статті 39-1 КЗпП України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 274/6853/18 (провадження № 61-12067св20) з аналогічним суб`єктним складом учасників при розгляді трудового спору.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про застосування до правовідносин, що виникли між сторонами, положень статті 39-1 КЗпП України на порушення норм матеріального права.

На підставі наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » звільнено ОСОБА_2 телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту (табельний номер 80753) 30 вересня 2024 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 частина перша статті 36 КЗпП України.

Наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 11 жовтня 2024 року №240-ОСФ «Про внесення змін до наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » внесено до наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » зміни у пункті 1 слова та цифри 30 вересня 2024 року замінити словами та цифрами 11 жовтня 2024 року.

Отже, звільнення ОСОБА_2 проведено за закінченням строку дії трудового договору, тобто за відсутністю наміру роботодавця Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» продовження трудових відносин.

Відповідно до частини 1, 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки ОСОБА_2 звільнено на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору з дотриманням вимог трудового законодавства, право ОСОБА_2 на працю Акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» не порушено, у зв`язку з чим правових підстав для скасування наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 », поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (стаття 235 КЗпП України) немає.

Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України, тобто через нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні), а також у період перебування працівника у відпустці.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) положення частини третьої статті 40 КЗпП України та зазначено, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій. Положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на всі трудові правовідносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) викладено правовий висновок про те, що у разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки). При цьому, Верховний Суд зауважує, що у випадку зміни дати звільнення у зв`язку зі звільненням працівника з роботи під час його тимчасової непрацездатності відсутні підстави і умови матеріальної відповідальності роботодавця. У такому випадку зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування вказаних вище норм матеріального права викладено у постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 953/8854/21.

Таким чином, судом першої інстанції не правильно застосовано статтю 40 КЗпП України, оскільки звільнення працівника під час його тимчасової непрацездатності не є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, а може бути підставою для зміни дати звільнення.

Зважаючи на наявність доказів у справі про перебування ОСОБА_2 на лікуванні відповідно до листка непрацездатності від 30 вересня 2024 року 4C9P-TKHB-P72B-XKHA, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центральна містка клінічна лікарня» Чернівецької міської ради ОСОБА_2 , дата початку 30 вересня 2024 року, дата завершення 11 жовтня 2024 року, суд першої інстанцій зробив правильний висновок про те, що звільнення ОСОБА_2 в період тимчасової непрацездатності свідчить про порушення гарантій, передбачених трудовим законодавством.

Разом із тим, наказом Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 11 жовтня 2024 року №240-ОСФ «Про внесення змін до наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » внесено до наказу Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» від 23 вересня 2024 року №200-ОСФ «Про звільнення ОСОБА_4 » зміни у пункті 1 слова та цифри 30 вересня 2024 року замінити словами та цифрами 11 жовтня 2024 року.

Водночас з огляду на листок непрацездатності від 30 вересня 2024 року 4C9P-TKHB-P72B-XKHA, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центральна містка клінічна лікарня» Чернівецької міської ради ОСОБА_2 , дата початку 30 вересня 2024 року, дата завершення 11 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 мав стати до роботи у перший робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності 14 жовтня 2024 року, тому датою припинення трудових правовідносин є саме цей робочий день.

Таким чином, дату звільнення ОСОБА_2 з посади телеоператора відділу виробництва регіонального контенту Бюро інформаційного контенту Філії Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Чернівецька регіональна дирекція» відповідно до пункту 2 частина перша статті 36 КЗпП України належить змінити з 11 жовтня 2024 року на 14 жовтня 2024 року.

Виходячи зі змісту частини першої статті 235 КЗпП України, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця.

Водночас пряма заборона на звільнення у період тимчасової непрацездатності, закріплена у частині третій статті 40 КЗпП України, що є самостійною гарантією, яку не варто ототожнювати з підставами звільнення. Іншими словами, звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, за наявності на те законних підстав для звільнення(як-то порушення умов трудового договору тощо), свідчить про порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП України, а не про відсутність законних підстав для звільнення.

Аналіз положень КЗпП України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника.

Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Склад трудового майнового правопорушення утворюють його елементи, що одночасно є умовами матеріальної відповідальності роботодавця, а саме: неналежне виконання роботодавцем своїх трудових обов`язків (протиправні дії або бездіяльність); наявність майнової шкоди у вигляді втраченої працівником заробітної плати; причинний зв`язок між неналежним виконанням роботодавцем трудових обов`язків і заподіяною шкодою; вина роботодавця.

У випадках зміни дати звільнення відсутній склад трудового майнового правопорушення, тобто підстава і умови матеріальної відповідальності роботодавця. Причинами того, що працівник не виконував свої трудові обов`язки і не отримував заробітну плату, є тимчасова непрацездатність, а не винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Ураховуючи викладене, зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом, за який працівникові виплачується середній заробіток, розмір якого обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №761/36220/17(провадження № 61-3100 св 20).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про поновлення його на роботі у всіх судових інстанціях.

Оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, судові витрати Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5450 грн 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2025 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 лютого 2025 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Змінити дату звільнення ОСОБА_2 з 11 жовтня 2024 року на 14 жовтня 2024 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству «Національна суспільна телерадіокомпанія України» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5450 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 06 травня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді І. Н. Лисак

О. О. Одинак