Провадження 2/465/399/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.

з участю: секретаря Лозинського Т-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що їй та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить 13/20 будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу на праві спільної сумісної власності з його колишньою дружиною ОСОБА_6 належить 7/20 будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,000481 га для обслуговування цього будинку. Однак відповідачем самовільно встановлено огорожу на території земельної ділянки, чим фактично розділено її межі, на зовнішньому фасаді будинку розміщено камери спостереження, доступ до яких має лише відповідач, а також встановлено замок на вхідній брамі до будинку. Просить позов задоволити та зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу за рахунок відповідача самовільно встановленої металевої огорожі з замком, замку на вхідній брамі, господарській будівлі та камер зовнішнього відеоспостереження.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 27.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

14.05.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву ,в якому вказує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є його сусідами та власниками квартири АДРЕСА_2 . Вказує, що позивачі перебувають за кордоном, а орендарі люди, які проживають у їхній квартирі мали і мають всі необхідні дублікати ключів, щоб не мати ніяких обмежень в користуванні спільною прибудинковою територією, однак пізніше з ними виникли суперечки. Від кінця жовтня 2022 року в квартирі АДРЕСА_3 поселились інші орендарі, яким також були вручені всі необхідні дублікати ключів. Відеокамери зовнішнього відеоспостереження були встановлені ще у 2018 році за взаємної згоди позивачів. Просить відмовити у задоволенні позову

24.05.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив ,в якій вказує, що сторонами ніколи не погоджувався поділ земельної ділянки чи порядок її використання окремо один від одного, а встановлені камери відеоспостереження спрямовані на спостереження за земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності позивача. Просить позовні вимоги задоволити.

31.05.2024 року представником відповідача подано додаткові пояснення про те, що на металевій огорожі відсутні будь які замки. В свою чергу відповідач має бажання добровільно передати всі необхідні дублікати ключів, однак не зробив цього, бо до нього навіть ніхто не звернувся з таким проханням та позивач фізично знаходиться закордоном.

Також, камери були встановлені ще з 2018 року, однак лише через 6 років позивач вирішив пред`явити позов у справі, що є проявом початкової згоди на встановлення таких камер, однак в подальшому вирішив змінити свою позицію, що є проявом порушення принципів цивільного права таких як добросовісність та розумність. Таким чином, встановлені камери не можуть створювати жодних перешкод у користуванні земельною ділянкою (навіть за умови, якби не було передано в оренду частинку будинку належну позивачу), що свідчить про безпідставність даної позовної вимоги.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 03.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача підтримала позовні вимоги, а також вказала, що відповідачем добровільно надано позивачу ключі від замка на вхідній брамі, а відтак просила задоволити позовні вимоги в частині демонтажу за власний рахунок замку на господарській будівлі та камер відеоспостереження.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні таких.

Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 володіють на праві власності 13/20 ідеальними частками будинку АДРЕСА_1 , а саме такими приміщеннями (квартира АДРЕСА_4 ):1/2 І1/6,0, ІІ/8,9, IV/1,1, 1-1/6,4; 1-2/1,0, 1-3/25,0, 1-4/9,5, 1-5/6-1, 1-6/8,4, 1-7/15,8, 1-8/9,3, 1-9/0,6, 1-10/21,6, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 04.10.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.10.2005 року.

Згідно договору купівлі продажу 7/20 (семи двадцятих) ідеальних часток будинку від 06.12.2007 року, ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_4 купив 7/20 ідеальних часток цегляного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 11.12.2007 року ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 7/20 частки у будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22.07.2022 року у справі №465/1835/20 встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 однією сім"єю як подружжя без офіційної реєстрації шлюбу в період з 1992 року по 16 липня 2008 року.

Визнано спільним сумісним майном подружжя 7/20 (сім двадцятих) ідеальних частин цегляного житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1691 (одну тисячу шістсот дев"яносто одну) грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29 000 (двадцять дев"ять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати за здійснення перекладу документів в розмірі 1560 (одна тисяча п"ятсот шістдесят) гривень 00 коп.

Постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2023 року рішення Франківського районногосуду м.Львова від 22.07.2022 року залишено без змін.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №244555 вбачається, що ОСОБА_5 на підставі ухвали Львівської міської ради 14 сесії 5 скликання №2865 від 09.07.2009 року передано у власність земельну ділянку площею 0,0481 га у АДРЕСА_1 .

В акті Львівського комунального підприємства «Львівський ліхтар» від 03.08.2023 року зафіксовано, що в результаті обстеження прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 встановлено, що частина подвіря, яка є спільною власністю, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №244555 відокремлена огорожена і закрита на замок, що обмежує доступ до частини подвіря. Вхідна брама з вулиці Антоновича до будинку АДРЕСА_1 також на замку. Будинок обладнаний камерами зовнішнього відеонагляду.

Крім того, на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_4 в дійсності створюються перешкоди у користуванні майном, а саме на будинку є самовільно встановлені камери, на сараях з господарським приладдям висять замки.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_10 вказала, що не проживає за адресою: АДРЕСА_5 , тому не може повідомити про жодні факти, з приводу яких виник спір.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведені норми цивільного законодавства України дають підстави дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Умовами для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

В ході розгляду справи, зокрема з долучених позивачем письмових доказів/фотознімків, а також показів свідка та пояснень сторін, судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом встановлення замку на господарській будівлі.

Доводи відповідача про те, що позивачем не доведено, що їй особисто чиняться перешкоди, суд відхиляє, оскільки ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Також необхідно зазначити, що в силу наведених вище норм матеріального права, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених у позові, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили, що експлуатація відповідачем камер відеоспостереження не порушує жодним чином законних прав, свобод та інтересів позивача чи членів її сім`ї, а її пред`явлена вимога в судовому порядку є необґрунтованою.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні майном за адресою АДРЕСА_1 , підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок замку на господарській будівлі.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2025 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя Ванівський Ю.М.