КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/7706/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфова Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Болотова Є. В., Саліхова В. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Кравцова Сергія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Притули Н.Г.

від 27 січня 2025 року

у цивільній справі № 761/23945/24 Шевченківського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року відмовлено в поновленні строку на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи, клопотання про призначення експертизи залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Кравцов Сергій Ігорович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , 05 лютого 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки жодному аргументу, на який посилався представник позивача у клопотанні про поновлення строку, обмежуючись лише описом хронології подій.

Стверджує, що суд першої інстанції не лише не сприяв об`єктивному розгляду справи, а й надавав консультації стороні відповідача щодо обрання позиції захисту, що підтверджується записом судового засідання від 31.10.2024 та суперечить вимогам ч. 4 п. 4 ст. 13 ЦПК України.

Апелянт зазначає, що представник відповідача ввів позивача в оману, вказавши у відзиві на позовну заяву на працівника відділу кадрів як потенційного свідка підтвердження підпису заяви про звільнення. Проте, як з`ясувалося пізніше, після адвокатського запиту, вказаний працівник загинув, що змусило позивача обрати почеркознавчу експертизу як єдиний можливий спосіб доведення цих обставин.

Вважає, що відмова у поновленні строку та залишення клопотання без розгляду є проявом надмірного формалізму, що суперечить принципам верховенства права, доступу до правосуддя та практиці Європейського суду з прав людини (ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення ЄСПЛ у справах «Смірнова проти України», «Станьо проти Бельгії» тощо).

Позивач зазначив, що без призначення почеркознавчої експертизи він позбавлений можливості належним чином реалізувати своє право на доведення обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, з огляду на недобросовісну поведінку відповідача.

Апелянт стверджує, що суд дійшов передчасного висновку, не дотримався принципу забезпечення реалізації прав учасників судового процесу та принципу доступу до правосуддя. Ухвала постановлена без належного врахування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм цивільного процесуального законодавства України, що є підставою для її скасування (ч. 1, 4 ст. 379 ЦПК України).

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив відповідача Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», в якому підприємство вважає вимоги апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що клопотання про призначення експертизи та витребування доказів не було подано разом із позовною заявою або після отримання відзиву на позовну заяву, як це передбачено ЦПК України. Суд першої інстанції правомірно залишив клопотання без розгляду через пропуск строку, який позивач не просив поновити (щодо першого клопотання від 15.10.2024). Щодо повторного клопотання (від 26.01.2025), суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у поновленні строку, оскільки причини пропуску не були визнані поважними.

Вважає доводи позивача про те, що відповідач не надав оригінал заяви про звільнення для проведення експертизи, не є поважною причиною для пропуску строку подання клопотання про експертизу. Завершення процесуальних строків є об`єктивною підставою для відмови. Позивач (або його представник) не надав суду жодних доказів, які б підтверджували його позицію про ненаписання, непідписання та неподання заяви про звільнення за власним бажанням, окрім простого заперечення цього факту.

Зауважує, що представник позивача, будучи адвокатом з відповідною кваліфікацією, порушує процесуальний порядок, передбачений ЦПК України, що суттєво затягує розгляд справи. Вважає, що подання клопотання з питання, яке вже було вирішено судом, без нових підстав чи обставин, розцінюється як зловживання процесуальними правами, спрямоване на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи (ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексурозглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 27 січня 2025 року в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку до електронних кабінетів адвоката Кравцова С. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та КП «КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС»

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обґрунтована тим, що позивач не звертався до відповідача із заявою про звільнення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року у даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

25.07.2024 від відповідача на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву.

01.08.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

15.10.2024 на адресу Шевченківського районного суду м. Києва адвокат Кравцов С. І., в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про призначення експертизи, яке обґрунтоване тим, що у відповіді на відзив позивачем зазначалось про намір викликати для допиту у якості свідка працівника відділу кадрів в присутності якого ОСОБА_1 нібито підписував заяву про звільнення, але враховуючи відповідь відповідача на адвокатський запит від 07.10.2024 про те, що вказаний представник відділу кадрів померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача наразі відсутня інша можливість довести ті обставини, на які він посилається у позовній заяві, окрім як заявити клопотання про призначення по справі судово почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 31 жовтня 2024 року клопотання про призначення експертизи залишено без розгляду, у зв`язку із тим, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з таким клопотанням, який останній не просив поновити.

26.01.2025 адвокат Кравцов С. І., в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав клопотання про призначення експертизи та про поновлення строку на його подання, яке обґрунтоване тим, що позивач заперечує написання, підписання та подання відповідачеві заяви про звільнення за власним бажанням, а відповідач в свою чергу позовні вимоги не визнає та наполягає на тому, що така заява підписувалась та подавалась особисто ОСОБА_1 . Наразі позивач позбавлений можливості провести експертизу за його замовленням, оскільки не має в розпорядженні оригіналу його заяви від 31.05.2024, а відповідач не має бажання надати запитуваний експертом оригінал заяви, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі статтями 177, 126 та 222 ЦПК України, клопотання про призначення експертизи має подаватися разом із позовною заявою або в підготовчому провадженні, або в інший строк, визначений судом. Також не визнав поважною причиною пропуску строку доводи позивача про те, що він намагався довести обставини шляхом виклику свідка, або що відповідач не надав оригінал заяви для експертизи. Вважав, що ці обставини не виправдовують порушення встановленого ЦПК України порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про захист трудових прав, оскаржуючи незаконність звільнення. При цьому, позивач заперечував факт написання заяви про звільнення за власним бажанням, на якій ґрунтується наказ про його звільнення.

Позивач, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, зазначав, що не міг припустити, що відповідач буде заперечувати факт написання ним заяви, а також посилався на те, що відповідач не надав оригінал заяви для проведення експертизи за його замовленням. Крім того, позивач вказував на те, що відповідач посилається на покази свідка, який помер до подання відзиву на позовну заяву, що, на думку позивача, є недобросовісною поведінкою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у поновленні строку на подання клопотання про призначення експертизи, не дав належної оцінки всім доводам позивача. Зокрема, суд не врахував, що позивач, заперечуючи факт написання заяви, міг об`єктивно вважати, що доводити цей факт повинен відповідач, який посилається на наявність такої заяви. Також, суд не взяв до уваги обставини, пов`язані з неможливістю проведення експертизи за замовленням позивача через відсутність оригіналу заяви.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача про те, що суд першої інстанції не в повній мірі сприяв всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, як того вимагає ч. 4 ст. 13 ЦПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Ця норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»). ЄСПЛ у справі «Delcourt v. Belgium» наголосив на значущості права на справедливий суд у демократичному суспільстві та неприпустимості обмежувального тлумачення статті 6.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати докази, брати участь у судових засіданнях, дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи. Суд, відповідно до ч. 4 ст. 13 ЦПК України, повинен сприяти реалізації цих прав.

Проте, як неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, надмірний формалізм перешкоджає ефективному доступу до суду та є порушенням статті 6 Конвенції. Надто суворе тлумачення процесуальних норм може позбавити учасника справи права на доступ до суду.

Стаття 126 ЦПК України передбачає втрату права на вчинення процесуальної дії після закінчення строку, але стаття 127 ЦПК України передбачає можливість поновлення пропущеного строку за наявності поважних причин. Перелік таких причин не є вичерпним і визначається в кожному конкретному випадку.

У справах про поновлення на роботі, відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, обов`язок доказування законності звільнення покладається на роботодавця.

У даній справі суд першої інстанції, відмовляючи у поновленні строку, обмежився формальним посиланням на пропуск строків, не надавши належної правової оцінки аргументам позивача. Зокрема, суд не врахував, що відповідач у відзиві вказав на можливість підтвердження підписання заяви про звільнення працівником відділу кадрів, який, як з`ясувалося пізніше, помер. Крім того, відповідач не надав оригінал заяви для проведення експертизи за замовленням позивача, що може свідчити про недобросовісну поведінку.

Позивач, зіткнувшись з неможливістю довести обставини іншим способом, правомірно звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи. Хронологія подій у справі підтверджує, що затримка з поданням клопотання була зумовлена об`єктивними причинами.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісним перепонам для руху справи є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у поновленні строку на подання клопотання про призначення експертизи. Суд не дотримався принципів забезпечення реалізації прав учасників судового процесу та доступу до правосуддя, а також не врахував належним чином обставини, що мають значення для справи. Ухвала постановлена з порушенням норм цивільного процесуального законодавства України, а тому не може вважатися законною і обґрунтованою

Відповідно до частин першої та четвертої статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кравцова Сергія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Є. П. Євграфова

Є. В. Болотов

В. В. Саліхов