ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/1260/24 Головуючий в І інстанції: Гончаренко О.В.
Номер провадження: 22-ц/819/304/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Приходько Л.А., Бездрабко В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гончаренка О.В. у справі №954/1260/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

31.07.2024 року уповноважений представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко Михайло Едуардович звернувся до суду з позовом, сформувавши його в підсистемі «Електронний суд», до ОСОБА_3 , в якому зазначив, що 21.11.2021 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 757014, відповідно до умов якого та на підставі платіжного документа відповідачу були перераховані кредитні кошти на картку рахунок в сумі 18000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними на умовах та в строки, передбачені кредитним договором згідно з графіком платежів.

28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 757014 від 22.11.2021 року у сумі 44557,02 грн, з яких: 17742,21 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26814,81 грн - заборгованість за процентами.

Оскільки відповідач добровільно не сплатив суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором №757014 від 22.11.2021 року у розмірі 44557,02 грн; в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №757014 від 22.11.2021 року в сумі 44557,02 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач у порушення умов договору про надання споживчого кредиту №757014 від 22.11.2021 року, укладеного між нею та ТОВ «Слон Кредит», свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в сумі 44557,02 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 17742,21 грн, заборгованість за відсотками становить 26814,81 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу від 28 серпня 2023 року №2808-23, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Зачепіло З.Я., з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24.02.2025 року та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог позивача відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначила про те, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 44557,02 грн, а саме позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення. Вказує з посиланням на правові позиції Верховного Суду про безпідставність нарахування позивачем заборгованості за комісією. Вважає, що загальна сума перерахування ТОВ «Діджи Фінанс» коштів на рахунок ТОВ «Слон Кредит» не можуть підтверджувати факт переуступки права вимоги саме на суму 44557,02 грн.

Позиція інших учасників процесу на стадії апеляційного перегляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу уповноважений представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Вказує, що ТОВ «Слон Кредит» є зареєстрованою у належному порядку фінансовою компанією, що надає фінансові послуги. Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті. Відповідно до інформації, наданої директором ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з сервісу онлайн платежів iPay.ua вих. № 2646_37 від 28-09-2023 між підприємствами (ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення»), укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22-11-2021 08:34:43 на суму 18000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 120905953, призначення платежу: Зарахування 18000 грн на карту НОМЕР_1 . Таким чином, кошти кредиту були зараховані за реквізитами платіжної картки, вказані особисто відповідачем у договорі (п. 2.1.), а отже позивачем доведено належними доказами факт видачі відповідачеві кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту № 757014 від 22.11.2021.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що доводи представника апелянта у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду, оскільки, а ні первісним кредитором, а ні позивачем комісія відповідачеві не нараховувалася взагалі. А апелянт, заперечуючи проти кредитної заборгованості в цілому, власного розрахунку заборгованості не надав, не спростував розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах та в порядку, визначених кредитними договорами, ані перед первісним, ані перед новим кредитором представник апелянта також не надав. Вказує, що договір факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а отже діє презумпція правомірності правочину.

Крім того, просив стягнути з апелянта на користь позивача витрати, понесені ним на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції за складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 6000,00 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 44557,02 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Слон Кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту №757014 від 22.11.2021 року, за умовами якого відповідачці були надані кредитні кошти на банківську картку в сумі 18000,00 грн, строком на 1096 днів з кінцевим терміном повернення 22.11.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом за перший день користування кредитом (включно) в розмірі 15% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 100% річних (а.с. 36-39).

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 18 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені Споживачем в Особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 2 700,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору.

Згідно з пунктом 2.4 кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п. 2.1 договору.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором.

Пунктом 3.2 кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до пункту 9.11 кредитного договору підписанням цього договору споживач підтверджує, що свій примірник укладеного договору він отримав. Всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору. Як вбачається, вищевказаний кредитний договір містить підписи кредитодавця та позичальника.

Також, 22.11.2021 року відповідачем підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №757014.

Відповідно до інформації, наданої директором ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з сервісу онлайн платежів iPay.ua вих. №2646_37 від 28-09-2023 між підприємствами (ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення») укладено договір на переказ коштів ФК-П19/09-06 від 30.09.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22-11-2021 08:34:43 на суму 18000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua НОМЕР_3 , призначення платежу: Зарахування 18000 грн на карту НОМЕР_1 .

Номер рахунку, на який перераховані кошти, відповідає номеру рахунку, зазначеному у п. 2.1 вказаного кредитного договору.

Згідно з пунктом 1.1 договору №757014 від 22.11.2021 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистому кабінеті шляхом перевірки Товариством правильності введення електронних даних, направлених Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході.

Судом також встановлено, що згідно договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з витягу з додатку №1 до договору факторингу (реєстр боржників), ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за договором споживчого кредиту №757014 від 22.11.2021 року на загальну суму 44557,02 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 17742.21 грн.; заборгованість за відсотками становить 26814.81грн.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір №757014 від 22.11.2021 року, про що сторони договору зазначили в п.1.1, п.10 договору, що не заперечується відповідачкою.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідачкою не заперечується факт укладення нею вказаного вище кредитного договору, а також не спростовано отримання нею кредитних коштів на суму 18000,00 грн та розмір нарахованої позивачем кредитної заборгованості. В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконала грошові зобов`язання за договором про споживчий кредит № 757014 від 22.11.2021 року, укладений з ТОВ «Слон Кредит», який в свою чергу у встановленому законом порядку відступив своє право вимоги за вказаним споживчим договором ТОВ «Діджи Фінанс», що підтверджується в тому числі реєстром боржників до договору факторингу, наданим стороною позивача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд першої інстанції, встановивши укладення сторонами кредитного договору №757014 від 22.11.2021 року та отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, врахувавши неналежне виконання останньою умов договору та наявність у зв`язку з цим заборгованості, врахувавши вище викладені норми права, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором №757014 від 22.11.2021 року в розмірі 44557,02 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 17742,21 грн; заборгованість за відсотками становить 26814,81 грн.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Доводи апелянта щодо відсутності первинних документів на підтвердження видачі кредитних коштів та нарахування заборгованості не можуть бути прийнятими з огляду на те, що ТОВ «Слон Кредит» не є банківською установою, а тому не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов укладеного договору №757014 від 22.11.2021 року ТОВ «Слон Кредит» надає послуги з фінансового кредитування шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник. Саме на таких умовах був підписаний сторонами зазначений договір.

Відповідно до довідки директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.09.2023 року №273237, 22.11.2021 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку 516887….6325, номер транзакції в системі iPay.ua-120905953, призначення платежу: зарахування 18000 грн на картку НОМЕР_4 …6325. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером відповідачці не належить, матеріали справи не містять. Не надано відповідачкою і доказів того, що на її картку НОМЕР_4 …6325 не було перераховано суму у розмірі 18000 грн.

Отже, перерахування позивачем кредитних коштів та їх отримання відповідачкою підтверджено належним та допустимим доказом.

Доводи апелянта у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суми комісії позивачем до стягнення не заявлялись.

З огляду на викладене, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, виходячи з конкретних обставин цієї справи (розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, категорія справи незначної складності) суд першої інстанції, керуючись критеріями обгрунтованості, пропорційності та розумності дійшов правильного висновку про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Будь-яких обґрунтувань щодо неправомірності стягнутої судом суми витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить.

Вирішуючи питання щодо компенсації ТОВ «Діджи Фінанс» витрат, пов`язаних з правовою допомогою в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При подані до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, ТОВ «Діджи Фінанс» у відзиві вказав орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу до відзиву долучено копію Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та АБ «Анастасії Міньковської», та додаткову угоду 09 від 27 червня 2024 року до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року.

Відповідно до детального опису робіт, складеного 04.04.2025 року, Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало ТОВ «Діджи Фінанс» наступні правничі послуги: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів 1 год (750 грн); правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 1,5 год (2250 грн); складання відзиву на апеляційну скаргу 3 год (3000,00 грн).

В Акті про підтвердження факту надання правничої допомоги від 04 квітня 2025 року сторони погодили, що Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало ТОВ «Діджи Фінанс» правничу допомогу загальною вартістю 6 000,00 грн.

Аналізуючи матеріали справи апеляційний суд вважає, що визначений адвокатом розмір оплати є дещо завищеним, враховуючи, що ціна позову в цій справі становить 44557,02 грн, тобто справа в силу закону відноситься до малозначних, а також те, що розгляд справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції не потребував опрацювання значної кількості нормативно-правових актів і узагальнення нової судової практики, а тому на переконання апеляційного суду, час, витрачений представником позивача в загальній кількості 5,5 годин не повною мірою, відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним, ураховуючи, зокрема, фактичні питання, які були поставлені перед апеляційним судом. Крім того апеляційний суд зазначає, що відшкодування повної вартості понесених позивачем витрат на правову допомогу матиме надмірний фінансовий тягар для відповідача, як фізичної особи.

Враховуючи викладене та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню позивачем, у сумі 1000 грн.

Керуючист ст.ст.367,374,375 ЦПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, залишити без задоволення.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 1000,00 грн

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуюча: Л.В. Базіль

Судді: Л.А. Приходько

В.О. Бездрабко