Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/48/25
Єдиний унікальний №733/1930/24
Рішення

Іменем України

12 травня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Пікуль Л.К.,

відповідача ОСОБА_1 та

представника відповідача Сакун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (Далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 69 973,60 грн. В обґрунтування свої вимог позивачем зазначено, що між сторонами 06 січня 2023 року був укладений кредитний договір № б/н, який складається із анкети-заяви позичальника, Паспорта споживчого кредиту, Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За даним договором позивач виконав свої зобов`язання. У процесі підготовки позовної заяви було встановлено, що відповідач перестав вносити кошти, посилаючись на спірні операції, які були проведені по його картці № НОМЕР_1 за 04.09.2023 року переказ зі своєї каркти на загальну суму 57 202,59 грн. У ході перевірки даної інформації було встановлено, що 04.09.2023 року зафіксоване звернення клієнта ОСОБА_1 , яке було направлено на перевірку фахівцям, в ході якої було встановлено, що клієнт не підтвердив списання коштів за 04.09.2023 року зі своєї картки. Враховуючи, що вхід в обліковий запис Приват24 клієнта ОСОБА_1 відбувався з різних пристроїв, без зміни логіна, але зі зміною пароля входу, можна зробити висновок про компроментацію клієнтом власних персонгальних даних входу у Приват24, та ПІНкоду картки, що у подальшому призвело до компроментації реквізитів картки з подальтшим проведенням оскаржувальних операцій, а тому вина банку у проведених операціях по картці відсутня. Банком дотримані вимоги п. 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, так як дані третім особам не передавались. Тому відмова від сплати за кредитом є необґрунтованою і такою що суперечить умовам та правилам банку та чинного законодавства. Таким чином, відповідач, зобов`язавшись повернути отриманий кредит разом з процентами в строк, визначений умовами кредитного договору, не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 11 серпня 2024 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 69 973,60 грн, яка складається з 56 142,59 грн - заборгованості за тілом кредиту та 13 831,01 грн - заборгованості за простроченими відсотками, які Банк просить стягнути з відповідача на свою користь разом із судовими витратами.

Ухвалою судді від 05 вересня 2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 50); заочним рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2024 року задоволені позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ( а.с. 60-64); 06 листопада 2024 року адвокатом Сакун І.А. подано заяву про вступ у справу як представника (а.с. 67); 07 листопада 2024 року представником відповідача Сакун І.А. подано заяву про перегляд заочного рішення від 07 жовтня 2024 року ( а.с. 69-70), яка ухвалою суду від 22 листопада 2024 року була задоволена та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження зі стадії підготовчого провадження (а.с. 92-94); 22 листопада 2024 року представником відповідача подане клопотання про долучення доказів (а.с. 90, 91); 05 грудня 2024 року представником позивача поданий відзив на заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 102-107); ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 січня 2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 120-121); 18 березня 2025 року представником відповідача подані письмові пояснення (а.с. 129-130).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з посиланням на письмові пояснення подані представником відповідача, при цьому відповідач пояснив, що він працює лісорубом. 04.09.2023 року він знаходився на одній із ділянок по заготівлі лісової продукції, де перебував до 07.09.2023 року. У вказаному місці був відсутній зв`язок та інтернет. 07.09.2023 року він виявив через телефон несанкціоноване зняття коштів з його картки, про що у телефонному режимі повідомив ПриватБанк та звернувся у поліцію з відповідною заявою. Будь-яких даних щодо наявності у нього картки, її номеру та ПІНкоду до неї стороннім особам не надавав. Остання завжди знаходилася при ньому. Кошти із картки на суму 57 202,59 грн не знімав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом установлено, що 20 травня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 30-31).

Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії 09/26, тип Універсальна, яка в подальшому була змінена на НОМЕР_2 , строк дії 10/27, тип Універсальна.

06 січня 2023 року ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту (а.с. 25-29).

06 січня 2023 року відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-19) та погодив наступні умови:

1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн, (п.1.2. Договору);

2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»;

3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору);

4) Процентна ставка, відсотків річних: 42 % (п. 1.3 Договору);

5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору);

6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору);

7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).

Відповідач користувався кредитним лімітом та відповідно до виписки по рахунку вчиняв необхідні операції, таким чином, відповідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 8-9) та підтверджується випискою за договором № б/н за період 01.01.2023 року 11.08.2024 року (а.с. 22-24).

Судом також встановлено та заперечується сторонами, що 04 вересня 2023 року з карткового рахунку відповідача № НОМЕР_1 у період часу з 18-13 год по 19-48 год було зроблено зняття грошових коштів, у тому числі і в торгових точках, на загальну суму 57 202,59 грн. Вказані операції здійснювались за рахунок використання кредитних коштів. 07 вересня 2023 року відповідач у телефонному режимі звернувся до банку із заявою з приводу списання грошових коштів з його картки без його відома.

Матеріалами справи підтверджено, що 08 вересня 2023 року позивач звернувся до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення (а. с. 74), відповідно до якої 04.09.2023 року о 18-07 год невстановлена особа шляхом перерахування заволоділа коштами у сумі 57 000 грн з банківської картки № НОМЕР_1 , про що 12.07.2023 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0002669 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (місяць подання заяви більш всього записаний помилково).

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 8, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується, зокрема, з правовими висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та правовим висновком Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц.

Згідно ст. 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК).

Так, судом установлено, що відповідач невідкладно, після виявлення незаконного зняття кредитних коштів повідомив про це до правоохоронних органів та на гарячу лінію банку.

Разом з тим, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження позову та встановлених судом обставин, зокрема, щодо того, що відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аканту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати операції, у зв`язку з чим у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Крім того, судом враховується той факт, що будь-яких листів АТ КБ «ПриватБанк» з приводу проведення службової перевірки відповідачу не надсилав, хоча згідно письмової відповіді на відзив про перегляд заочного рішення зазначив, що така перевірка проводилася, письмових результатів якої суду також не було надано.

У зв`язку з відмовою у позові підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263?264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце розташування: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик