Провадження № 2-п/761/12/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савчук Ю.Н.,

при секретарі: Габунія Н.Г.,

за участі представника заявника: Гусак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , про поновлення строку для подачі заяви та перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Шевченківського районного суд міста Києва від 22.10.2010 року у цивільній справі № 2-7944/10 позов Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто із відповідачів на користь позивача 3146943,38 грн.

16 травня 2023 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Гусак О.М. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суд міста Києва від 22.10.2010 року у цивільній справі № 2-7944/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій представник відповідача просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення мотивована тим, що відповідач не був повідомлений про розгляд зазначеної цивільної справи, а з копією заочного рішення його представник ознайомився лише 02.05.2025 у зв`язку із поданням ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заяви про заміну сторони виконавчого провадження, зауважує, що відповідачем копія заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.2010 року раніше отримана не була.

21 березня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу вказана справа передана до розгляду судді Шевченківського районного суду м.Києва Савчук Ю.Н.

Ухвалою суду від 25.03.2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представника заявника ОСОБА_1 адвокат Гусак О.М. заяву підтримав та просив її задоволити з підстав, викладених у вказаній заяві.

В судове засідання представник АТ «КБ «Надра» не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням, про причину неявки суду не повідомив.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням.

Суд, дослідивши заяву про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що копію заочного рішення суду було направлено судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача ОСОБА_1 , про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, проте відповідач звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення суду від 22.10.2010 року, лише 16.05.2023 року, оскільки копію рішення він не отримував, про оскаржуване судове рішення відповідачу стало відомо лише 02.05.2023 року.

При цьому, підстави вважати обставини, які він зазначає в заяві про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення поважними причинами пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у суду відсутні, оскільки таке заочне рішення було надіслане у передбаченому законом порядку за місцем підтвердженої реєстрації учасників справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Поштові відправлення було повернуто АТ «Укрпошта» на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» щодо ОСОБА_2 та «за зазначеною адресою не проживає» щодо ОСОБА_1 .

В розумінні вимог процесуального закону вказане розцінюється як належне повідомлення з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA,

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 року у справі № 757/15603/19 зазначено, що ураховуючи те, що судові повістки про день, час та місце розгляду справи судом першої інстанції призначений на 23 липня і 30 вересня 2021 року надіслані на зазначену позивачем адресу, були повернені до суду з відмітками від 07 липня та 02 серпня 2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток, апеляційний суд дійшов помилкових висновків про неналежність повідомлення міськрайонним судом учасника процесу про судові засідання призначені судом на вказані дати.

Відповідно до викладеного в постанові Верховного Суду від у справі № 760/25978/13-ц , судові повістки, направлені учаснику процесу з інформацією про судові засідання, призначені у цій справі на 23 липня і 30 вересня 2021 року повернулися до міськрайонного суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», тому днем їх вручення відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки.

Однак станом на момент розгляду справи діяла попередня редакція ЦПК України.

Відповідно до ч.1-5,9 ст.77 ЦПК України, чинного на той час, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У даній справі суд має визначити, чи дотримано відповідачем строк на подачу вищезазначеної заяви до суду у 2023 році щодо перегляду заочного рішення суду за 2010 рік, оскільки ЦПК України, в редакції, чинній до 14.12.2017, були передбачені строки для подачі заяви про перегляд заочного рішення (заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії зміст заочного рішення, так як в силу п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу).

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання заяви пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Однак про наявність заборгованості перед банком відповідачу було відомо, а відтак він повинен був вживати заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження. Окрім того, зі змістом заочного рішення відповідач мав змогу ознайомитися з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, проте протягом більше, як 13 років заяви про перегляд заочного рішення суду відповідачем не подавалася, а відтак суд приходить до висновку про те, що сторона в розумні інтервали часу не вживала заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Таким чином, підстави вважати обставини, які заявник зазначає в заяві про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення поважними причинами пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у суду відсутні. Оскільки заочне рішення було надіслано у передбаченому законом порядку за місцем підтвердженої реєстрації учасника справи, а саме ОСОБА_1 , що в розумінні вимог процесуального закону розцінюється як належне повідомлення.

У постанові Великої Падати Верховного суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 зазначено, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

Тим самим Велика Палата Верховного Суду повернулася до такого варіанту тлумачення норм процесуального права, який послідовно використовувався судами з моменту запровадження інституту заочного розгляду справи, що є підставою для відступу від попереднього висновку.

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступила від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Враховуючи вищевикладене, заява про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає. У зв`язку з чим, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.126,127, 284 ЦПК України , суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду в загальному порядку, встановленому ЦПК України протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Суддя: