Справа № 947/1615/25
Провадження № 2/947/1319/25
21.04.2025 року Київський районний суд м.Одеси
у складі: головуючого судді Луняченка В.О.
за участю секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
З позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 97 698, 98 грн. та моральної шкоди завданої у ДТП у розмірі 50 000,00 грн. з ОСОБА_2 , до суду звернувся позивач ОСОБА_1 .
Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу 17.06.24 розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.
Ухвалою судді від 06.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Сторони повідомлялися належним чином про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін.
Ухвала суду від 06.02.2025 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» двічі направлялася відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Відзиву на позов відповідачем не надано.

В позові міститься вимога позивача щодо можливості розгляду справи в заочному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу в порядку заочного спрощеного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексуне здійснюється.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 20.11.24 о 10.50 год. на автодорозі Т1501 смт Білозірвка Станіслав - Олександрівка, керуючи автомобілем Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_3 , перед початком здійснив маневр розвороту не переконавшись, що це створить перешкоду або небезпеку для інших учасників дорожнього руху, раптово виконав розворот та здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Laccetti номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті ДТП постраждалих немає, транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями, ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306.

У зв`язку з чим відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2024 року №766/20223/24.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інше, справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу Chevrolet Laccetti номерний знак НОМЕР_4 за №ЕР-145/12-24 від 16.12.24 вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 173104,84 грн., ринкова вартість КТЗ до моменту пригоди становить 244012,80 грн., значення фізичного зносу- 0,7, вартість матеріального збитку становить 90098,98 грн.

Вартість роботи ФОП ОСОБА_3 щодо визначення розміру матеріальної шкоди становить 7600 гривень, що підтверджено позивачем документально, а саме рахунком №145/24 від 22.11.2024 та квитанцією про оплату, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 43,44).

Загальний розмірі матеріальної шкоди становить 97698,98 гривень, з яких 90098,98 грн.-вартість матеріального збитку, 7600,00 грн.- витрати на проведення експертного дослідженя.

З приводу відшкодування шкоди та мирного врегулювання спору, позивач звертався з відповідним вимогами до ОСОБА_2 , однак його звернення залишились проігнорованими.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст. 1187ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1ч.1 ст.1188 ЦК України).

Як визначено статтею 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом,з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну,відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості,полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (в редакції чинній на час ДТП), шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст.29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно ст.30- транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відомостей щодо наявності страхового полісу у відповідача немає.

За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень статті106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта,складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 01 вересня 2020 року у справі 216/3521/16-ц, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Суд вважає доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля він був позбавлений можливості ним користуватися, витрачав час та ресурси на звернення до винуватця ДТП щодо компанії, звертався до відповідного оцінювача шкоди, більш того позивач проживає на території активних бойових дій та наявність автомобіля є вкрай суттєвим, оскільки є перевагою у русі в разі обстрілів для можливості зберегти життя, що порушило його звичне життя, викликало переживання та душевний дискомфорт та ускладнює як зазначає позивач «виживання» в даних умовах та пересуванню по місту.

Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи на те, що відповідачем обставини позову не спростовані належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.1 та п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану в наслідок дорожньо- транспортної пригоди у розмірі 97698,98 (дев`яносто сім тисяч шістсот дев`яносто вісім грн. 98 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 50000,00 ( п`ятдесят тисяч грн..00 коп.) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці з 23.04.25 по 07.05.25 включно,повне рішення складено 08.05.2025.

Суддя: В. О. Луняченко