ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/949/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1335/24 Категорія: 305010900 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Карпенко О. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.03.2025 (повний текст складено 25.03.2025, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д. О.) у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

МТСБУзвернулося у липні 2024 року до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаної з регламентною виплатою, у розмірі 52 401,37 грн., мотивуючи про те, що 20.09.2021 близько 09-15 год. на а/д Звенигородка-Катеринопіль трапилась ДТП за участю автомобіля «Богдан», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31.03.2022 вказана ДТП сталась з вини відповідача. МТСБУ з фонду захисту потерпілих відшкодувало потерпілій особі шкоду в розмірі 49300 грн, отже вказана сума з урахуванням судового збору має бути стягнута з відповідача.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.03.2025 позовні вимоги у справі відхилено з підстав того, що постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31.03.2022 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, отже вина відповідача у спричиненні ДТП, в результаті якого позивач сплатив страхове відшкодування (регламентну виплату) не підтверджується.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 05.04.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що закриття справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності внаслідок спливу строків накладення адміністративного стягнення не свідчить про відсутність у діях такої особи вини у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення, а лише є перешкодою для застосування відповідного адміністративного стягнення правовий висновок ВС у постанові від 07.02.2018 у справі №910/18319/16.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення збитків у сумі 6 228,21 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 20.09.2021 близько 09 год. 15 хв. на а/д Звенигородка-Катеринопіль трапилася ДТП за участю автомобіля «Богдан», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31.03.2022 у справі № 704/2/22, яка набрала законної сили, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

При цьому за правовим висновком ВС у постанові від 26.10.2022 у справі №645/6088/18 закриття провадження у справі про адмінправопорушення з підстав закінчення строків, не є реабілітуючою обставиною - тому це не спростовує факт наявності вини особи в ДТП і не звільняє її від зобов`язання відшкодувати шкоду.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її ухвалено, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак суд першої інстанції необґрунтовано вказав про недоведеність вини відповідача у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення та спричиненні ДТП, внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій в ДТП особі.

Оскільки на час ДТП відповідач (винуватець) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність позивач МТСБУ з фонду захисту потерпілих відшкодувало потерпілій особі шкоду в розмірі 49300 грн.

Указаний розмір відшкодування підтверджується, зокрема, платіжною інструкцією №;932610 від 05.08.2022 про перерахунок вказаної суми коштів ОСОБА_2 .

Крім того, позивачем понесено витрати, пов`язані з оцінкою розміру шкоди в сумі 3101,04 грн, що підтверджені платіжними дорученнями №1108296 від 16.12.2021 та №1108458 від 17.12.2021.

Ураховуючи вимоги законодавства про страхування, страховик, що виплатив страхове відшкодування, звернувся із регресними вимогами до винуватця ДТП, про стягнення сплачених сум, які є предметом розгляду в цій справі.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За обставин цієї справи винуватцем у ДТП внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень є відповідач, що під сумнів сторонами не ставиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно приписів ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі по тексту у редакції, чинній на час ДТП) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Так за приписами п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до вимог п. «а» ч. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За обставин цієї справи відповідач спричинив ДТП, керуючи автомобілем без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За виплатою страхового відшкодування потерпіла в ДТП особа звернулася до МТСБУ, яке в силу приписів п. «а» ч. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто у аспекті вимог п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 ЗУ ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наявні підстави для відшкодування за рахунок винуватця ДТП виплаченого страховиком відшкодування потерпілій особі.

Крім того, при винесенні вказаного рішення суд першої інстанції не врахував відповідні правові висновки верховного суду у подібних правовідносинах, зокрема, висновок ВС від 17.07.2019 в справі № 638 /16723/15 про те, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні ДТП та завданні шкоди повинна бути доведена у загальному порядку у цивільній справі. Тому ВС встановив, що є усі підстави для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності та стягнення шкоди у порядку регресу на користь МТСБУ.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином позовні вимоги у справі є обґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для задоволення апеляційних вимог позивача у цій справі.

При цьому, як зазначалося, міркування суду першої інстанції про недоведеність вини відповідача у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення та спричиненні ДТП, внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі, спростовано матеріалами справи, а саме постановою суду у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, де провадження було закрито з нереабілітуючих підстав у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.03.2025 у даній справі належить скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 3028,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 4542,00 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи, а всього 7570,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.03.2025 у даній цивільній справі скасувати.

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) 52 401,37 грн., та 7570,00 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 21.05. 2025.

Суддя-доповідач

Судді