Справа №359/7815/24
Провадження №2/359/518/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шандар М.М.,

за участю прокурора Стовбчатого А.Ю.,

за участю представника відповідача Сергієнка О.П.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В липні 2024 року в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Бориспільської РДА, звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що рішенням Щасливської сільської ради №1052-35-V від 27 травня 2010 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,99 га для ведення особистого селянського господарства в с. Проліски Бориспільського району. На підставі цього рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП №008264 від 27 серпня 2010 року. У такий спосіб ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Проліски Бориспільського району. Рішенням Щасливської сільської ради №1606-24-VI від 21 березня 2013 року був затверджений проект земле-устрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, приватизованої ОСОБА_2 , з ведення особистого селянського господарства на цільове призначення під будівництво готельно-ресторанного комплексу та обслуговування автотранспорту. 11 травня 2018 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 відчужила у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 з цільовим призначенням під будівництво готельно-ресторанного комплексу та обслуговування автотранспорту, розташовану в с.Проліски Бориспільського району. На підставі заяви ОСОБА_3 від 17 січня 2020 року був здійснений поділ земельної ділянки, в результаті якого була створена земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташована в с. Проліски Бориспільського району. 27 січня 2020 року ОСОБА_4 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 , уклав з громадянином США ОСОБА_5 договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким вказана земельна ділянка була відчужена у власність громадянина США ОСОБА_6 . 4 березня 2024 року інший громадянин США ОСОБА_7 , діючи від імені та в інтересах громадянина США ОСОБА_6 , уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким у власність відповідача була відчужена земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташована в с. Проліски Бориспільського району. В.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури посилається на те, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року було витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021. Зі змісту судового рішення вбачається, що вказана земельна ділянка перебувала у державній, а не комунальній власності, та відносилась до земель лісового фонду. Щасливська сільська рада не мала повноважень на передачу такої земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , а також на зміну її цільового призначення, не пов`язаного з веденням лісового господарства. У зв`язку з тим, що приватизована земельна ділянка була залісненою, ОСОБА_2 не могла не знати про очевидну незаконність набуття такої земельної ділянки. Вона не була визнана добро-совісним набувачем та не мала права відчужувати земельну ділянку у власність інших осіб. У зв`язку з цим земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером : 03:001:0025, яка була створена в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0021, була незаконно придбана відповідачем. Тому в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Бориспільської РДА земельну ділянку площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташовану в с. Проліски Бориспільського району.

1.2. У судовому засіданні прокурор Стовбчатий А.Ю. підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. Представник відповідача Сергієнко О.П. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на відсутність в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду. У зв`язку з тим, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року стосується зовсім іншої земельної ділянки, обставини, встановлені в цьому судовому рішенні, не мають преюдиційного значення для розгляду цієї цивільної справи. Крім того, в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури пропустив строк позовної давності. Тому представник відповідача Сергієнко О.П. просить суд відмовити у задоволенні позову.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2024 року (а.с.133-134 т.1) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури, було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 серпня 2024 року (а.с.137-138 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 січня 2025 року (а.с.231-232 т.1) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. Встановлено, що рішенням Щасливської сільської ради №1052-35-V від 27 травня 2010 року (а.с.92 т.1) був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,99 га для ведення особистого селянського господарства в с. Проліски Бориспільського району.

3.2. 27 серпня 2010 року ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП №008264 (а.с.94 т.1), зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Проліски Бориспільського району.

3.3. Рішенням Щасливської сільської ради №1606-24-VI від 21 березня 2013 року (а.с.93 т.1) був затверджений проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, приватизованої ОСОБА_2 , з ведення особистого селянського господарства на цільове призначення під будівництво готельно-ресторанного комплексу та обслуговування автотранспорту.

3.4. Рішенням РС Бориспільського МРУЮ Київської області №1856869 від 22 квітня 2013 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 з цільовим призначенням під будівництво готельно-ресторанного комплексу та обслуговування автотранспорту, розташовану в с. Проліски Бориспільського району. Це підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №387710529 від 22 липня 2024 року (а.с.28-30 т.1).

3.5. 11 травня 2018 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.96-97 т.1), за яким ОСОБА_2 відчужила у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 з цільовим призначенням під будівництво готельно-ресторанного комплексу та обслуговування автотранспорту, розташовану в с. Проліски Бориспільського району.

3.6. На підставі заяви ОСОБА_3 від 17 січня 2020 року (а.с.106 т.1) був здійснений поділ земельної ділянки, в результаті якого була створена земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташована в с. Проліски Бориспільського району. Рішенням приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Гадуп`яка С.М. №50776805 від 23 січня 2020 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на нову земельну ділянку. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №376876789 від 1 травня 2024 року (а.с.31-34 т.1).

3.7. 27 січня 2020 року ОСОБА_4 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 , уклав з громадянином США ОСОБА_5 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.98-101 т.1), за яким у власність громадянина США ОСОБА_6 була відчужена земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001: 0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташована в с. Проліски Бориспільського району.

3.8. 4 березня 2024 року громадянин США ОСОБА_7 , діючи від імені та в інтересах громадянина США ОСОБА_6 , уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.102-105 т.1), за яким у власність відповідача була відчужена земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташована в с. Проліски Бориспільського району.

3.9. Спірні правовідносини регулюються главою 11 «Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок, визначення місць будівництва об`єктів, що впливають на стан і відтворення лісів» розділу ІІ «Права на ліси» ЛК України, главою 19 «Позовна давність» розділу V «Строки та терміни. Позовна давність» книги першої «Загальні положення» та главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

4.1. Відповідно до ч.3 ст.57 ЛК України в редакції, чинній до 26 квітня 2014 року, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснювалась за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізував державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями. У разі прийняття рішення щодо зміни цільового призначення земельних лісових ділянок обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджувалось центральним органом виконавчої влади, що реалізовував державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

4.2. Згідно з ч.1 ст.58 ЛК України у разі зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, органи, що приймають таке рішення, одночасно вирішують питання про збереження або вирубування дерев і чагарників та про порядок використання одержаної при цьому деревини.

4.3. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

4.4. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

4.5. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності.

4.6. Згідно з ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

4.7. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

4.8. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

б. норми процесуального права.

4.9. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.10. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

4.11. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

4.12. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують заперечення учасників справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року (а.с.35-91 т.1) було скасовано рішення РС Бориспільського МРУЮ у Київській області №1856869 від 22 квітня 2013 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001: 0021 з цільовим призначенням під будівництво готельно-ресторанного комплексу та обслуговування автотранспорту, розташовану в с. Проліски Бориспільського району; а також було витребувано цей об`єкт нерухомого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави.

5.2. Зі змісту мотивувальної частини судового рішення (а.с.76-82 т.1) вбачається, що земельна ділянка площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 відносилась до земель лісового фонду. Київське обласне управління лісового та мисливського господарства не надавало згоду на переведення вказаної земельної ділянки з категорії лісових земель на землі для будівництва жилих будинків та ведення особистого селянського господарства. Тому Щасливська сільська рада не мала повноважень на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,99 га з кадастровим номером 3220888 000:03:001:0021 та передачу цього об`єкта нерухомого майна у власність ОСОБА_2 . Приватизація вказаної земельної ділянки була проведена з порушенням ч.3 ст.57 ЛК України. Зокрема, всупереч ч.1 ст.58 ЛК України Щасливська сільська рада навіть не вирішила питання про збереження дерев на приватизованій земельній ділянці. У зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка була залісненою, ОСОБА_2 не могла не знати про очевидну незаконність набуття права власності на таку земельну ділянку. Тому ОСОБА_2 була визнана такою, що не відповідала критеріям добросовісного набувача. На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України наведені обставини не підлягають доказуванню.

5.3. Всупереч ч.5 ст.82 ЦПК України представник відповідача ОСОБА_8 не подав жодного доказу на спростування обставин, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року. Зокрема, на підтвердження того, що земельна ділянка площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 не належала до земель лісогосподарського призначення, а також що приватизація вказаної земельної ділянки відносилась до повноважень Щасливської сільської ради та була проведена з дотриманням лісового та земельного законодавства України. Посилання представника відповідача ОСОБА_8 лише на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року не має преюдиційного значення для розгляду цієї цивільної справи, підлягає критичній оцінці.

5.4. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 незаконно приватизувала земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021, вона не мала права відчужувати у власність ОСОБА_3 цей об`єкт нерухомого майна. ОСОБА_3 не мала права здійснювати поділ вказаної земельної ділянки та відчужувати у власність громадянина ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025. У зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка була створена в результаті поділу земельної ділянки площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021, видається цілком логічним, що земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 також відноситься до земель лісогосподарського призначення. Громадянин США ОСОБА_10 не мав права відчужувати вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_1 . Ці обставини свідчать про те, що договори купівлі-продажу земельних ділянок суперечили лісовому та земельному законодавству, що згідно з ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України свідчить про недійсність вказаних правочинів. Однак, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.21-п.22 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами ст.ст.387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами ст.ст.387, 388 ЦК України. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст.ст.387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст.387, 388 ЦК України. У зв`язку з цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст.388 ЦК України звернутись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

5.5. Зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року (а.с.35-91 т.1) вбачається, що Щасливська сільська рада не мала повноважень на передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021. Ця обставина свідчить про те, що вказана земельна ділянка вибула з власності держави поза волевиявлення Бориспільської РДА. В такому випадку за правилом, передбаченим п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, земельна ділянка площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння відповідача та поверненню у власність держави. Очевидно, що вжиття цього заходу є втручанням у право ОСОБА_1 на мирне володіння його майном (в даному випадку земельною ділянкою). Однак таке втручання є виправданим та спрямовано на забезпечення суспільних інтересів, які полягають у захисті лісового фонду, як національного багатства України, що виконує водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції, а також є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Тому задоволення пред`явленого позову не тільки ґрунтується на національному законодавстві України, а також узгоджується з гарантіями, запровадженими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

5.6. Встановлено, що земельну ділянку площею 0,99 га з кадастровим номером :03:001:0021 було витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 лише 23 листопада 2021 року. З наступного дня розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку підлягав закінченню 23 листопада 2024 року. Зі штампу, розміщеному на титульному аркуші позову (а.с.1 т.1), вбачається, що в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури звернувся до суду 25 липня 2024 року, тобто до закінчення трирічного строку позовної давності. Тому доводи представника відповідача Сергієнка О.П. про те, що в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури пропустив строк позовної давності підлягають критичній оцінці.

5.7. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Бориспільської РДА належить витребувати земельну ділянку площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташовану в с. Проліски Бориспільського району.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. Встановлено, що Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір в розмірі 45398 гривень 31 копійки. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №1880 від 2 липня 2024 року (а.с.27 т.1). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 45398 гривень 31 копійки.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,6 га з кадастровим номером :03:001:0025 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розташовану в с. Проліски Бориспільського району.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури витрати на оплату судового збору в розмірі 45398 гривень 31 копійки.

Повний текст рішення суду складений 7 квітня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець