Справа №601/146/25
Провадження № 2/601/183/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/146/25 за позовом ОСОБА_1 до Кременецької міської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи адвоката Панчука С.М.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Кременецької міської ради в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19 квітня 2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї» та зобов`язати Кременецького міського голову вжити належних заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб Кременецької міської ради та її структурних підрозділів, які допустили перевищення службових повноважень та вчинили порушення. Позивач посилається на те, що з 01 квітня 2016 року по 02 липня 2022 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Шлюб між ними розірваний рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 . 13 березня 2024 року позивачем направлено заяву до Кременецької міської ради (органу опіки та піклування) про забезпечення реалізації права доступу до дитини, яка проживає/перебуває на території іноземної держави. 19 квітня 2024 року Кременецька міська рада прийняла рішення виконавчого комітету № 1721 «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї», яким затвердила висновок органу опіки та піклування Кременецької міської ради, який суперечить поданому клопотанню, його інтересам як батька та повністю унеможливила його участь у вихованні дитини. 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 подано заяву до Кременецької міської ради про скасування рішення виконавчого комітету № 1721 від 19 квітня 2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї». 24 травня 2024 року сесія Кременецької міської ради прийняла рішення № 5741 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 щодо скасування рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради №1721 від 19.04.2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї». Вказаним рішенням позивачу відмовлено у задоволенні звернення щодо скасування рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19.04.2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї», а рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19.04.2024 року залишено в силі. 18 грудня 2024 року позивач дізнався, що відповідно до пункту 73 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» питання спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, розглядаються службою у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини. Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27 лютого 2022 року, на постійній основі проживає (перебуває) в Республіці Польща. 18 грудня 2024 року позивачем подано заяву до Кременецької міської ради про скасування висновку по встановленню участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такого який виданий з порушенням чинного законодавства України. 01 січня 2025 року листом Кременецької міської ради № 4/02-25 позивачу відмовлено. Позивач вважає, що служба у справах дітей Кременецької міської ради, відповідно до норм чинного законодавства, не мала повноважень розглядати питання участі батька у вихованні дитини, оскільки місцем проживання дитини є територія іншої держави Республіка Польща. Підготовка висновку службою у справах дітей Кременецької міської ради здійснена з порушенням правил територіальної юрисдикції, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року. Подальше затвердження цього висновку на засіданні виконавчого комітету Кременецької міської ради є незаконним і таким, що вийшло за межі компетенції органу місцевого самоврядування. Таким чином, дії відповідача суперечать вимогам: ст. 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади та місцевого самоврядування діяти в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та пункту 73 Постанови КМУ №866, що чітко регулює юрисдикцію органів опіки та піклування в питаннях, пов`язаних із захистом прав дитини. Окрім того, позивач вважає, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради є

незаконним, а дії посадових осіб Кременецької міської ради, які вийшли за межі своїх повноважень свідчать про перевищення ними службових повноважень. Посадові особи Кременецької міської ради перевищили свої повноваження, а також грубо проігнорували численні додаткові заяви та звернення про скасування незаконно прийнятого рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19.04.2024 року та мають бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності відповідно до зазначених норм законодавства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. Окрім того позивач вказує на те, що у лютому 2023 року він купив сину планшет із сім-карткою, та у такий спосіб із ним спілкувався. Однак після спору в суді про поділ майна між сторонами, спілкування із сином припинилось. З цього часу він вживав усіх заходів для відновлення спілкування із сином. Вважає, що оскаржуваним рішенням порушено право дитини на сім`ю та піклування батьків та унеможливлює його участь у вихованні дитини. Вказане рішення він виконати не має можливості.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити у задоволенні даного позову з підстав, що вказані у відзиві на позов. Окрім того, вказав, що зареєстрованим місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_4 є м. Кременець Тернопільської області.

У відзиві на позов представник відповідача вказує на те, що позивач впродовж 2023 року неодноразово (5 звернень) звертався із різними заявами про забезпечення реалізації його права доступу до дитини, на що міською радою були надані позивачу належні відповіді. 07 листопада 2023 року, остаточно переконавшись у відсутності порозуміння із ОСОБА_1 , небажанні останнього вчиняти будь-які конкретні дії в інтерсах дитини ОСОБА_4 та особисто звертатись до компетентних органів, служба у справах дітей Кременецької міської ради надіслала звернення ОСОБА_1 від 19.10.2023 року до Національної соціальної сервісної служби України для відповідного розгляду, про що він був проінформований. 13 березня 2024 року ОСОБА_1 надіслав до органу опіки та піклування Кременецької міської ради своє звернення (шосте) щодо надання рішення, яким закріпити його законне право на спілкування з сином ОСОБА_5 за допомогою телефонного зв`язку (як аудіо так і відео), а також за допомогою месенджерів щоденно після 16:00 год. за європейським часом, а також зустрічі по приїзду до дитини (можливість забирати з дитячого садочка, прогулюватись, відвідувати дитячі кафе, атракціони, кінотеатри тощо). При приїзді - забирати на ночівлю до себе. Можливість брати дитину за межі Республіки Польща до місця проживання батька з урахуванням режиму та графіку дитини. Позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що звернувся до Міністерства юстиції України і поряд з іншими документами до заяви йому необхідно долучити копію рішення органу опіки та піклування. Таким чином, ОСОБА_1 , володіючи достовірною інформацією щодо проживання його малолітнього сина ОСОБА_4 з матір`ю за межами України, що відповідно до пункту 73 Порядку, унеможливлює розгляд його заяви по суті та прийнятті відповідного рішення органом опіки та піклування, впродовж двох років, всупереч нормам діючого законодавства, ігноруючи всі листи та рекомендації служби з цього питання, наполегливо домагався офіційно закріпити своє законне право на участь у вихованні та спілкуванні з сином. Тому, 25 березня 2024 року та 11 квітня 2024 року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради, розглядала заяву щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 . Заявник не брав участі у засіданнях комісії. Натомість надіслав заяву щодо розгляду звернення у його відсутності. Мати дитини ОСОБА_2 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.04.2024 року в телефонному режимі повідомила, що не може погодитись із усіма вимогами батька дитини, оскільки їй невідомо його постійне місце та умови проживання, однак погоджується на наступне: спілкування батька з сином за допомогою телефону ти месенджерів після 16:00 год. за європейським часом, враховуючи можливість такого спілкування (відповідно до встановленого графіка дитина після садочка відвідує заняття з футболу) та бажання дитини; зустрічі по приїзду до дитини (можливість забирати з дитячого садочка, вивідувати дитячі кафе, дитячі атракціони, кінотеатри тощо, у присутності матері). Діючи у найкращих інтересах дитини, захищаючи законне право малолітнього ОСОБА_4 на побачення та спілкування з батьком, з метою сприяння батькові дитини ОСОБА_1 на реалізацію своїх батьківських прав та обов`язків щодо участі у вихованні сина, на виконання статей 17, 19, 150, 153, 157, 158 Сімейного кодексу України, статей 8,12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», пункту 73 Порядку, беручи до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини, 19 квітня 2024 року, виконавчий комітет Кременецької міської ради прийняв рішення № 1721 «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї». Просить звереути увагу суду, що оскаржуване рішення органу опіки та піклування не порушує жодних прав ні позивача, ні його малолітнього сина.

Представник ОСОБА_6 адвокат Панчук С.М. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дії, які вчиняв позивач для спілкування із сином, (його звернення та листи), носять формальний характер та не свідчать про його бажання спілкуватись із сином, а лише про його бажання втручатись в особисте життя ОСОБА_2 . При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства та враховано, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 є м. Кременець Тернопільської області, тому жодних порушень при прийнятті рішення № 1721 не має. ОСОБА_2 не заперечує проти спілкування позивача із сином та рішення № 1721 не оскаржувала, однак сам син не хоче спілкуватись із батьком-позивачем. Просить відмовити у задоволенні даного позову.

16.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд за правилами загального провадження.

21.01.2025 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

30.01.2025 позивачем подано заяву про відмову у задоволення клопотання відповідача про перенесення підготовчого судового засідання.

03.02.2025 позивачем подано клопотання про долучення документів.

25.02.2025представником відповідача подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

26.02.2025 позивачем подано заперечення про залучення третьої особи по справі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

26.02.2025 позивачем подано заперечення на відзив на позовну заяву.

26.02.2025 позивачем подано заяву про залишення без руху заперечення про відзив на позовну заяву від 25.05.2025 о 10:19 год. та прийняття до розгляду заперечення на відзив надіслане 25.05.2025 о 21:50 год.

03.03.2025 року ухвалою суду залучено по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

04.04.2025 представником ОСОБА_2 подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

07.04.2025 ухвалою суду заяву представника ОСОБА_2 адвоката Панчука Сергія Миколайовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по даній цивільній справі задоволено.

07.04.2025 представником ОСОБА_2 адвокатом Панчуком С.М. подано пояснення щодо позовних вимог.

09.04.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши учасників справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30.06.2022 шлюб між сторонами розірвано.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.02.2023 слідує, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

13 березня 2024 року ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Кременецької міської ради подано заяву, в якій він просить для подачі, через Міністерство юстиції України, звернення до відповідного органу Республіки Польща прийняти рішення органу опіки та піклування Кременецької міської ради закріпити його законне право на спілкування з сином ОСОБА_4 за допомогою телефонного зв`язку (як аудіо так і відео), а також за допомогою месенджерів щоденно після 16:00 год. за європейським часом, а також зустрічі по приїзду до дитини (можливість забирати з дитячого садочка, прогулюватись, відвідувати дитячі кафе, атракціони, кінотеатри тощо). При приїзді забирати на ночівлю до себе. Можливість брати дитину за межі Республіки Польща до місця мого проживання з урахуванням режиму та графіку дитини, що стверджується заявою ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19 квітня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає окремо від нього. Даним висновком рекомендували батькові, ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до графіку спілкування:

- спілкування батька з сином за допомогою телефону та месенджерів після 16:00 год. за європейським часом, враховуючи можливість такого спілкування (дитина після садочка відвідує заняття з футболу) та бажання дитини;

- можливість забирати сина з дитячого садочка, відвідувати дитячі кафе дитячі атракціони, кінотеатр, тощо за місцем проживання дитини у присутності матері. Рекомендовано батькові, ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки приділяти синові належну увагу та піклування. Рекомендовано матері, ОСОБА_2 , поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною.

Із заяви ОСОБА_1 від 24.04.2024 слідує, що позивачем подано заяву Кременецькому міському голові Смаглюку А.М.; органу опіки та піклування Кременецької міської ради; комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради та службі у справах дітей Кременецької міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19.04.2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживання окремо від неї», яке суперечить інтересам ОСОБА_1 як батька, поданому клопотанню, чинному законодавству та здоровому глузду. Позивач просить переглянути його звернення від 13.03.2024 року, врахувавши усі наявні у його розпорядженні факти порушень та обмежень зі сторони ОСОБА_2 , запросивши на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради його особисто.

Рішенням Кременецької міської ради № 5741 від 24 травня 2024 року відмовлено гр. ОСОБА_1 у задоволенні його звернення щодо скасування рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради №1721 від 19.04.2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї». Рішення виконавчою комітету Кременецької міської ради №1721 від 19.04 2024 року «Про затвердження висновку щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживає окремо від неї» визнати таким, що відповідає законодавству та залишити в силі.

Із заяви ОСОБА_1 про скасування висновку щодо участі батька у виховані малолітньої дитини від 18.12.2024 та повідомлення Кременецької міської ради за № 4/02-25 від 01.01.2025 слідує, що Кременецькою міською радою роз`яснено позивачу, що у випадку його незгоди з висновком та рішенням органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який проживання окремо від неї, йому запропоновано звернутись за захистом свої прав до суду.

Згідно повідомлення Держаної служби України у справах дітей від 03.02.2025, ОСОБА_1 повідомлено, що питання чи спори між батьками щодо виховання дитини можуть вирішуватись батьками спільно, органом опіки та піклування за місцем проживання дитини за заявою того із батьків, хто проживає окремо від дитини чи судом.

27 липня 2023 року, на виконання вимог «Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей», службою у справах дітей Кременецької міської ради надіслано звернення ОСОБА_1 від 05 липня 2023 року до Національної соціальної сервісної служби України, що стверджується листом від 27.07.2023.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до служби у справах дітей Кременецької міської ради із різного роду заявами (від 05.07.2023; 25.07.2023; 05.09.2023; 19.10.2023; 01.11.2023; 14.03.2024; 02.12.2024) щодо нецільового використання аліментів ОСОБА_2 , щодо визначення способів його участі у виховані і спілкуванні із сином ОСОБА_7 , на що Кременецькою міською радою надано відповіді та відповідні роз`яснення щодо вирішення його спору ( від 27.07.2023 № 273/01-20; 15.09.2023; 01.11.2023; 03.04.2024 № 161/01-20; 19.12.2024 № 545/01-20).

Із письмових пояснень ОСОБА_2 , що надані нею начальнику служби у справах дітей Кременецької міської ради від 12.09.2023 слідує, що у зв`язку з початком військової агресії з боку росії проти України, з 27 лютого 2022 року ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_7 виїхала з України та проживає у Республіці Польща. У вказаній заяві ОСОБА_2 вказує місце своєї реєстрації м. Кременець Тернопільська область.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки частиною третьою статті 159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Відповідно до п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Судом встановлено, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кременецької міської ради розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо встановлення порядку його участі у виховані малолітнього сина ОСОБА_7 та рекомендовано батькові, ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до графіку спілкування: спілкування батька з сином за допомогою телефону та месенджерів після 16:00 год. за європейським часом, враховуючи можливість такого спілкування (дитина після садочка відвідує заняття з футболу) та бажання дитини; можливість забирати сина з дитячого садочка, відвідувати дитячі кафе дитячі атракціони, кінотеатр, тощо за місцем проживання дитини у присутності матері, про що надано висновок. Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19.04.2024.

Також, в судовому засідання встановлено та не заперечувалось сторонами, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у м. Кременець Тернопільської області, проте після повномасштабного вторгнення росії в Україну та запровадження воєнного стану, разом із матір`ю виїхав до Республіки Польща. Мати ОСОБА_2 не чинить перешкоди у спілкуванні сина із батьком ОСОБА_1 ..

Враховуючи те, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради № 1721 від 19 квітня 2024 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає окремо від нього, прийняте відповідно до вимог чинного законодавства і в інтересах малолітньої дитини, а також не порушує прав та обов`язків жодного з батьків, з огляду на відсутність будь-якого порушення відповідачем прав та законних інтересів ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

Окрім того, позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач не довів порушення свого права або інтересу.

У постанові від 12 березня 2025 року в справі № 487/2960/23 Верховний Суд зазначив « той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23).

Верховний Суд також звертає увагу, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дитини можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).

Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі Йохансен проти Норвегії», 07 серпня 1996 року).

У § 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини».

Окрім того, вимоги позивача про зобов`язання Кременецького міського голову вжити належних заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб Кременецької міської ради та її структурних підрозділів, які допустили перевищення службових повноважень та вчинили порушення, задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуване рішення прийнято колегіальним органом - виконавчим комітетом Кременецької міської ради, а не конкретною посадовою особою, а чинним законодавством не визначений порядок притягнення колегіального органу до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищесказаного та керуючись ст. 19, 141, 153, 157, 158, 159, 161 СК України, ст. 11, 12 Закону Україну «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4, 13, 15, 19, 42, 76, 81, 82, 256, 257, 267, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременецької міської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Кременецька міська рада Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 67 м. Кременець Тернопільської області, .

Третя особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Головуючий: