ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4451/23 Головуючий суддя І інстанції Нечипоренко І. М.
Провадження № 22-ц/818/863/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П..,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2024 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця по справі № 619/4451/23 (провадження 4-с/619/39/24), заінтересовані особи: Дергачівський ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ, ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернувся зі скаргою на дії державного виконавця по справі № 619/4451/23 (провадження 4-с/619/39/24).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати та задовольнити його скаргу. Скаргу розглядати в режимі відеоконференції з обов`язковою участю скаржника (скаржник з власних засобів зв`язку поза межами суду).

В день судового засідання ОСОБА_1 подав заяву про відвід суддям Харківського апеляційного суду Бурлака І.В., Маміна О.В., Яцина В.Б., Мальований Ю.М., Пилипчук Н. П., Тичкова О. Ю..

На обґрунтування вказав, що вказані судді розглядали інші апеляційні скарги ОСОБА_1 з приводу виконання рішення суду щодо визначення порядку його спілкування з дитиною, але результат їх розгляду на думку заявника свідчить про їх неможливість об`єктивно та відповідно до закону і норм міжнародного права розглянути його вищевказану апеляційну скаргу на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця по справі № 619/4451/23 (провадження 4-с/619/39/24).

Заява мотивована тим, що колегія вказаних суддів розглядала тотожні справи за його участю та йому безпідставно, на його думку, відмовила, тому вважав, це є підставою для відводу колегії суддів. Крім того, не задоволений тим, що його скарга була призначена до судового розгляду з порушенням процесуальних строків - через п`ять місяців після закінчення підготовки справи до розгляду.

Просив прийняти та задовольнити заяву про відвід суддів Бурлака І.В., Маміній О. В., Яцина В.Б., Мальованому Ю.М., Пилипчук Н. П., Тичковій О. Ю .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав наведені на обгрунтування відводу колегії суддів доводи.

Частиною 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 судова колегія вважає, що законні підстави для задоволення відводу відсутні, виходячи з наступного.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Яцина В.Б., судді -Мальований Ю.М., Пилипчук Н.П. (а.с.76-77).

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 04.12.2024 по справі відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 22 травня 2025 року.

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, частинами 1 та 2 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У пунктах 104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Як вбачається з усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

З доводів заявленого відводу вбачається, що його підставою є незгода ОСОБА_1 з судовими рішеннями колегії суддів по аналогічним справам, під час розгляду яких ОСОБА_1 було здебільшого відмовлено у задоволенні апеляційних скарг. Він припускає, що судді упереджені та очевидно не мають достатньо кваліфікації, щоб правильно, тобто - на його користь, розглянути його апеляційної скарги.

Однак, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання сама по собі не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Судова колегія констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що колегія судів виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Той факт, що ОСОБА_1 здебільшого відмовляли у задоволенні його апеляційної скарг по іншим справам не є ознакою неможливості суддів правильно, відповідно до норм національного та міжнародного права, за відсутності підтвердженої інформації, що такі рішення суду апеляційної інстанції були упередженими стосовно заявника, або судді припустилися грубих помилок - у заяві не наведено.

П`ять місяців для призначення скарги ОСОБА_1 до судового розгляду у даному випадку було вимушеним рішенням, ухваленим з урахуванням навантаження суддів іншими справами, яке вже тривалий час є надмірним. Суд апеляційної інстанції при цьому урахував значення саме цієї справи, для захисту прав та інтересів заявника і дитини. Колегія суддів також звертає увагу, що у судовій колегії по розгляду цивільних справ вже більше 9 місяців працює лише п`ять суддів, що є значно менше від штатної чисельності, що не дозволяє навіть сформувати дві колегії з трьох суддів кожна, як це передбачено діючими нормами цивільного процесуального права. Очевидно, що така ситуація негативно позначається на спроможності суду гарантувати заявнику розгляд його заяв протягом розумного строку, але вирішення цього питання в частині призначення нових суддів перебуває поза межами компетенції суддів, які наразі розглядають скарги ОСОБА_1 . Також об`єктивно збільшуються строки розгляду справ внаслідок необхідність дотримуватися безпекових питань в умовах воєнного стану: перебування суддів та працівників суду, від яких залежить робота суддів, учасників справ, які з`явились до суду, під щоденною загрозою обстрілів з боку російського воєнного агресора, в умовах перманентних повітряних тривог у місті Харкові, що також негативно впливає на процесуальні строки підготовки та розгляду справ по суті.

У справі відсутні та ОСОБА_1 не надав до суду докази прямої або побічної заінтересованості колегії суддів у розгляді даної справи, які б викликали обґрунтовані сумніви у їх неупередженості і об`єктивності, що має грунтуватися лише на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»).

Наведене свідчить про недовеність заяви ОСОБА_1 про відвід щодо підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться лише до його необгрнутованої незгоди з судовими рішеннями в інших справах.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності складу колегії суддів у даному випадку немає.

Крім того, у зв`язку із поданням заяви про відставку та звільненням судді ОСОБА_3 05 вересня 2024 року, щодо неї заява про відвід не розглядається. Також не розглядається щодо суддів Тичкової О.Ю. та Маміної О.В., оскільки вони наразі не беруть участь у судовому розгляді апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Яцина В.Б., Мальованому Ю.М., Пилипчук Н.П., необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддівЯцина В.Б., Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П. - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29 травня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.