КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6048/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року місто Київ

справа №368/276/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кириченко В.І., повний текст рішення складено 18 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Грант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив:

стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Грант» на його користь страхове відшкодування у розмірі 130000 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в розмірі 43408,12 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2660 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 19 серпня 2020 року у с. Стайки по вул. Пушкіна на перехресті вул. Озерній ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з правого боку та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказував, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» зі страховою сумою за шкоду, заподіяну майну 130000 грн.

Зазначав, що відповідно до Звіту від 16 листопада 2021 року вих. №18659, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 майнові збитки, які позивач поніс внаслідок пошкодження автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 було оцінено у розмірі 173 408,12 грн.

01 листопада 2021 року він звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, але станом на 10 березня 2023 року не отримав жодного страхового відшкодування в наслідок механічних пошкоджень автомобіля свого автомобіля.

Посилався на те, що обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої ДТП покладається на страховика відповідно до лімітів відповідальності, а решта на винуватця ДТП.

Вказував, що за проведення автотоварознавчої експертизи ним було сплачено 2660,00 грн.

Зазначав, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він переніс душевні страждання які, пов'язані зі знищенням автомобіля, щозумовилопорушення встановленого ритму життя, викликало постійні переживання та турботи, зумовилододаткові витрати тощо.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 листопада 2024 рокупозов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування збитку завданого ушкодженням автомобіля «Mitsubishi»в розмірі 130000 грн., 1300 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 1994,20 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 43408,12 грн. внаслідок механічних пошкоджень автомобіля «Mitsubishi», 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 534,08 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 665,80 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи.

У решті вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 43408,12 грн. скасувати та постановити в цій частині нове, яким у задоволені вказаних позовних вимог відмовити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Вважає, що шкода завдана транспортному засобу «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 підлягає поділу (173408,12 грн. / 2 = 86704,06 грн.).

Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму ПДВ, доплата якого відбувається за умови надання потерпілою особою страховикові документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Зазначав, що позивач, який не надав страховикові доказів проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, не набув права на відшкодування суми ПДВ, а тому незаконно включив вказану суму у розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Посилався на те, що наданий позивачем Звіт не може вважатися належним та допустимим доказом, позаяк, включає в себе розмір ПДВ, що не може підлягати стягненню.

24 лютого 2025 року від представника позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Грант» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Кагарлицького районногосуду Київської області від 13 листопада 2024 року в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» на користь ОСОБА_3 суми страхового відшкодування збитку завданого ушкодженням автомобіля «Mitsubishi» в розмірі 130000 грн., 1300 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 1994,20 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 534,08 грн. у відшкодування сплаченого судового збору та 665,80 грн. у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчої експертизи не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 43408,12 грн.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2020 року у с. Стайки по вул. Пушкіна на перехресті вул. Озерній ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з правого боку та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» зі страховою сумою за шкоду, заподіяну майну 130000 грн.

01 листопада 2021 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» із заявою щодо виплати страхового відшкодування, але станом на 10 березня 2023 року не отримав жодного страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту від 16 листопада 2021 року вих. №18659, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 визначена за витратним підходом становить 315895,36 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 173408,12 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказував на те, що відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» повинен сплатити суму страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності у розмірі 130000 грн., а відтак з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням та завданою шкодою у розмірі 43408,12 грн. (173408,12 грн. - 130000 грн. = 43408,12 грн.).

Заперечуючи проти стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача майнової шкоди у розмірі 43408,12 грн., сторона відповідача ОСОБА_1 посилалася на те, що позивач, який не надав страховикові доказів проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, не набув права на відшкодування суми ПДВ, а тому незаконно включив вказану суму у розмір позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З метою з`ясування питання як оцінювачем визначався розмір матеріального збитку з урахуванням суми ПДВ чи без неї, в судове засідання суду першої інстанції було викликано для дачі пояснень оцінювача ФОП ОСОБА_5 .

Як вбачається з звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 13 листопада 2024 року оцінювач ФОП ОСОБА_5 пояснив, що у вартість матеріального збитку в розмірі 173408,12 грн. сума ПДВ не врахована, а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», яка визначалася відповідно до ремонтної калькуляції №18659 у розмірі 315895,36 грн. визначена з урахуванням суми ПДВ.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем Звіт не може вважатися належним та допустимим доказом, позаяк, включає в себе розмір ПДВ, що не може підлягати стягненню відхиляються колегією суддів як безпідставні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, враховуючи звіт від 16 листопада 2021 року вих. №18659 дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача майнової шкоди спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 43408,12 грн., як різницю між розміром матеріального збитку без урахування суми ПДВ та страховим відшкодуванням (виходячи з розрахунку: 173408,12 грн. - 130000 грн. = 43408,12 грн.).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не погоджується з одноосібною виною у настанні вказаної ДТП та вважає, що в діях ОСОБА_3 наявні порушення ПДР, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настання ДТП, з огляду на це, шкода завдана транспортному засобу «Mitsubishi» підлягає поділу (173408,12 грн. / 2 = 86704,06 грн.), колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у справі №368/913/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат Конюшко Д.Б. залишено без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції у справі №368/913/20 встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 22 серпня 2020 року серії ДПР18 №436659, складений стосовно ОСОБА_7 ; схема місця ДТП, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення; пояснення учасників ДТП, відібрані працівниками поліції на місці пригоди та надані у судових засіданнях, наявні у матеріалах справи фотографії з місця пригоди підтверджують наявність у діях ОСОБА_7 порушень правил дорожнього руху.

Також судом апеляційної інстанції у постанові зазначено, що посилання апелянта на лист №388 від 19 жовтня 2020 року Стайківської сільської ради Кагарлицького району щодо стану дорожнього покриття на вулицях Пушкіна та Озерній у с. Стайки оцінюється судом критично, оскільки, як видно безпосередньо зі змісту вказаного листа, перехрестя та під`їзди до нього заасфальтовані, дорожня розмітка та знаки відсутні, вулиці густо заселені та розмежовують житлові будинки зліва та справа, а відтак, відсутні підстави вважати, що дороги, по яких рухались учасники ДТП, не є рівнозначними.

А відтак, колегія суддів відхиляє наданий стороною відповідача ОСОБА_7 висновок експерта Скорохода К.М. №86/23 від 17 травня 2023 року та лист Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 06 серпня 2021 року, оскільки доказів того, що була встановлена вина ОСОБА_3 та останній був визнаний винним у вчиненні ДТП, яка відбулася 19 серпня 2020 року у с. Стайки по вул. Пушкіна на перехресті вул. Озерній, стороною відповідача ОСОБА_7 ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_3 1/2 частини завданої шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в оскаржуваній частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 43408,12 грн. внаслідок механічних пошкоджень автомобіля «Mitsubishi» є законним і обґрунтованим, відповідаєобставинам справи та положенням матеріального закону.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 листопада 2024 рокув оскаржуваній частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 43408 грн. 12 коп. внаслідок механічних пошкоджень автомобіля «Mitsubishi»- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: