ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м.Суми

Справа №581/304/24

Номер провадження 22-ц/816/314/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 травня 2024 року в складі судді Кузьмінського О.В., ухвалене у селищі Липова Долина,

в с т а н о в и в:

04 квітня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Маківського В.В., звернувся до суду з позовом до ТОВ «СК-АГРО» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником двох земельних ділянок площею 3,009 га, 0,277 га, які на підставі договору оренди № 00416 від 26 травня 2015 року, були передані орендареві ТОВ «СК-АГРО» у строкове платне користування строком на 7 років. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року та підлягає індексації. Зазначав, що строк дії договору закінчився 26 травня 2021 року, але відповідач продовжив користуватися землею у зв`язку із автоматичним продовженням на 1 рік договорів оренди, які закінчили свою дію після введення воєнного стану. При цьому відповідач не виконав зобов`язання за договором і не виплатив орендну плату за користування земельними ділянками за 2021, 2022 роки. Вважає, що у зв`язку з невиплатою орендної плати із відповідача підлягає стягненню пеня, інфляційні втрати та 3% річних за прострочення внесення орендної плати.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з ТОВ «СК-АГРО» на його користь заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками згідно договору оренди № 00416 від 26 травня 2015 року за 2021 та 2022 роки (із урахуванням штрафних санкцій та індексації) у розмірі 28736,92 грн, а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 20245 грн, з яких: орендна плата по договору оренди землі № 00416 від 26 травня 2015 року за 2021 рік у сумі 6891 грн, орендна плата по договору оренди землі за 2022 рік у сумі 7930 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2021 рік у сумі 1856 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 2341 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 461 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 467 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 299 грн.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 848 грн. в рахунок повернення судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «СК-АГРО», посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити, до вимог про стягнення пені застосувати строк позовної давності.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що за час дії договору оренди, за період з 2016 року товариством сплачено позивачу орендної плати на суму 80545,14 грн, що на 20749,74 грн більше, ніж визначена за договором орендна плата, яка мала бути сплачена відповідачем за цей період. Факт здійснення виплат на користь позивача у вказаних розмірах також визнається та не оскаржується позивачем. Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки за попередній період була здійснена переплата. Вказує, що укладений сторонами договір оренди не містить заборон щодо дострокового виконання орендарем своїх зобов`язань по виплаті орендної плати за договором, як визначено ст. 531 ЦК України.

Не погоджується з порядком нарахування індексації і доводить, що нарахована індексація в поточному році не може бути підставою для автоматичного збільшення орендної плати у наступний період, оскільки індекс інфляції є змінною величиною, її розмір залежить від економічних процесів у державі та вона може як збільшуватися, так і зменшуватися.

Також не погоджується з обрахунком пені за прострочення сплати орендної плати, вказує, що до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 3,009 га з кадастровим номером :02:003:0023 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки загальною площею 0,277 га з кадастровим номером :02:004:0052 із цільовим призначенням для особистого селянського господарства, що розташовані на території Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 6,7, 32-33).

26 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СК-АГРО» укладено договір оренди землі №00416, на підставі якого ОСОБА_1 передав зазначеному товариству у користування строком на 7 років належні йому земельні ділянки з кадастровим номером :02:003:0023 таз кадастровим номером :02:004:0052 (а.с. 8-11).

Право оренди ТОВ «СК-АГРО» земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0023 на підставі договору оренди землі №00416 від 26 травня 2015 року зареєстровано державним реєстратором Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області 20 жовтня 2015 року (а.с. 33).

Право оренди ТОВ «СК-АГРО» земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0052 на підставі договору оренди землі №00416 від 26 травня 2015 року не реєструвалось (а.с. 34).

Згідно з п. 9-14, 36, 44 Договору оренди землі від 26 травня 2015 року №00146, орендна плата складає 6264,25 грн, що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за один рік користування земельною ділянкою. У розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю. Орендна плата може сплачуватися орендодавцю готівкою через касу орендаря, згідно розрахункових відомостей за виключенням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата також може справлятися у натуральній формі, за згодою сторін по діючим в орендаря цінам на продукцію, роботи та послуги.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації; орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами та/або іншими документами; розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами з подальшою державною реєстрацією.

Докази виплати орендної плати на підставі договору оренди землі №00416 від 26 травня 2015 року за 2021-2022 роки суду не надані.

Відповідач не заявляв про застосування позовної давності у даному спорі щодо жодної із заявлених позивачем вимог.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виплатив за 2021-2022 роки узгоджений договірний розмір орендної плати, який підлягає стягненню в судовому порядку. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, з відповідача підлягає стягненню договірний розмір пені за 2021 рік та до жовтня 2022 року, а відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три відсотки річних.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом ст.ст. 21 Закону України «Про оренду землі» , орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідач у порушення п.9,11 укладеного правочину повно та своєчасно до 30 грудня 2021 року та до 30 грудня 2022 року, та протягом розгляду даної справи добросовісно не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2021 рік у сумі 6891 грн із урахуванням індексів інфляції за рік, в якому використовувалася земельна ділянка позивачки (сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції = 6264,25 грн. х 1,10015334 (сукупний індекс інфляції за період із 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року) = 6891 грн) (із урахуванням податків та обов`язкових платежів, які необхідно нарахувати та сплатити відповідачу як податковому агенту), та за 2022 рік в сумі 7930 грн із урахуванням індексів інфляції за рік, в якому використовувалася земельна ділянка позивачки (сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції = 6264,25 грн. х 1,26603244 (сукупний індекс інфляції за період із 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року) = 7930 грн) (із урахуванням податків та обов`язкових платежів, які необхідно нарахувати та сплатити відповідачу як податковому агенту).

Саме ці правильно обраховані судом договірні розміри орендної плати із урахуванням індексів інфляції за 2021 та 2022 роки підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в якості ефективного договірного способу захисту порушеного права на своєчасне та повне отримання орендної плати за користування належними їй земельними ділянками, оскільки доказів у підтвердження зворотного відповідач суду не надав (а.с.17-18).

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що зобов`язання відповідача перед позивачем було виконано в повному обсязі, оскільки орендна плата за 2021-2022 роки була сплачена наперед протягом 2016-2020 років, слід зазначити наступне.

Відповідачем не заперечувалося, що у 2021-2022 звітному роках орендна плата не перераховувалася.

Норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та положення договорів оренди не містять заборони на сплату орендної плати авансом за наступні роки користування земельною ділянкою. Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що сплачена в більшому розмірі орендна плата є авансовим платежем. Товариством не було обґрунтовано, за який конкретно період використання товариством земельної ділянки в майбутньому були виплачені кошти. Також не доведено і наявності згоди ОСОБА_1 на сплату ТОВ «СК-АГРО» у 2016-2020 роках орендної плати за наступні роки користування належною земельною ділянкою, тому колегія судів відхиляє доводи відповідача стосовно дострокового виконання ним своїх зобов`язань та відсутності заборгованості з виплати орендної плати за 2021-2022 роки.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що індексації підлягає орендна плати за кожен рік окремо з врахуванням індексу інфляції за відповідний період, то саме таким способом суд першої інстанції і обраховував розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції.

Враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договору оренди в частині своєчасної сплати орендної пати за 2021-2022 роки, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені. Наведений судом розрахунок та розмір пені відповідають умовам укладеного договору і відповідачем не спростовані.

Щодо доводів відповідача, що з врахуванням ст. 258 ЦК України пеня підлягає стягненню за один рік прострочення, колегія суддів зауважує, що відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності не заявлялося.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021-2022 роки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина