Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/1092/25
Номер провадження4-с/173/7/2025
УХВАЛА

іменем України

22 травня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі секретаря Усенко Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)Кравченко Є.І.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2010 року у справі №2-508/2010 з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі цього рішення стягувачкою було отримано виконавчий лист та пред`явлено його до стягнення у виконавчій службі. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Визначено місце проживання їх трьох дітей з батьком. Стягнуто з відповідачки, ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання трьох дітей. З літа 2018 року й до цього часу троє дітей проживають разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. 21.04.2025 року скаржник звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про звільнення від сплати аліментів.

01.05.2025 року, старший державний виконавець Кравченко Євгенія Ігорівна, достовірно знаючи про подачу до суду скаржником позову про звільнення від сплати аліментів, про наявність у боржниці у виконавчому провадженні №60321764 заборгованості зі сплати аліментів, про те, що сім`я скаржника є малозабезпеченою, про те, що скаржник сам виховує одну неповнолітню та двох малолітніх дітей виносить ряд неправомірних постанов та вчиняє неправомірні дії, а саме:

- вносить відомості щодо скаржника до Єдиного реєстру боржників;

-виносить постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

-виносить постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

-виносить постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю;

-виносить постанову про тимчасове обмеження боржника у праві полювання;

-виносить постанову про арешт коштів боржника;

-виносить постанову про арешт майна боржника, у зв`язку з чим були порушені права як скаржника, так і його неповнолітньої та двох малолітніх дітей, які з 2018 року проживають разом з ним та протиправними діями державного виконавця були позбавлені грошових коштів на утримання та проживання.

З цих підстав, просить суд скасувати постанови державного виконавця.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав.

Представник відділу ДВС та стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК - неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухав скаржника, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду, якщо вважають, що рішенням або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2010 у справі № 2-508/2010 зі скаржника стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.03.2010 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вищевказаного рішення суду ОСОБА_2 було отримано виконавчий лист № 2-508 від 26.04.2010, який було пред`явлено до примусового виконання Верхньодніпровському відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції.

27.04.2010 головним державним виконавцем Верхньодніпровського відділу ДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції Підгорною О.М. було відкрито виконавче провадження №18929909.

Згідно Інформації про виконавче провадження від 02.05.2025, 01 травня 2025 року старшим державним виконавцем Кравченко Є.І. вчинені виконавчі дії та винесені постанови про:

-внесення відомостей щодо скаржника до Єдиного реєстру боржників;

-встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

-тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

-встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю;

-встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;

-арешт коштів боржника;

-арешт майна боржника.

Виконання судових рішень в усіх видах судочинства є окремою та самостійною стадією провадження. Для цього існує інститут звернення судового рішення до виконання, якщо воно не виконано добровільно.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження від 2.06.2016 № 1404 VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон від 2.06.2016), в редакції, на час звернення зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ст.18 Закону від 02.06.2016 виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 вказано, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» - Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» - . Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

В той же час, судом з`ясовано, що на час звернення до суду з цією заявою судові рішення, де боржником є ОСОБА_1 , не виконанні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Враховуючи, що на момент розгляду цієї справи рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2010 у справі № 2-508/2010 залишається чинним, не скасовано, перебуває на виконанні, тому державний виконавець діяла в межах наданих їй повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження ».

Посилання скаржника на наявність рішення суду про стягнення аліментів вже зі стягувача на його користь та наявність у неї заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для задоволення скарги, оскільки таке рішення не скасовує чинність виконавчого документа, на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з самого скаржника. До моменту скасування рішення суду або звільнення скаржника від сплати аліментів та від заборгованості, яка виникла за весь період несплати аліментів, державний виконавець зобов`язаний вживати всіх передбачених законодавством заходів для його виконання. Таким чином, дії державного виконавця щодо застосування заходів примусового виконання рішення суду є правомірними, здійсненими у межах її повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Відтак, суд вважає заявлені вимоги недоведеними, тому в задоволенні скарги на дії державного виконавця необхідно відмовити.

Керуючись ст 259, 268, 354, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченко Є.І. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є.В. Челюбєєв