ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21 травня 2025 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Агєєва О.В., ознакомившись з матеріалами апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Дмитра Олеговича на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2025 року по цивільній справі №202/10914/22 за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2025 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у цивільній справі №202/10914/22 за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, яким відмовлено в позовних вимогах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калугін Д.О., через відділення поштового зв`язку, 14 квітня 2025 року подав до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, зареєстровану в канцелярії 17 квітня 2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла цивільна справа в№202/10914/22.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, а також матеріалами цивільної справи, встановлено, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Положеннями статті 356 ЦПК України визначено вимоги які пред`являються до форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Пунктом 8 частини 2, пунктом 4 частини 4 статті 356 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга повинна містити дату отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

У вимогах апеляційної скарги, сторона апелянта заявляє про поновлення позивачу строку оскарження рішення суду першої інстанції. Заяву обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення ухвалено 11 березня 2024 року у відсутності сторін, у паперовому вигляді позивач рішення не отримував, зі змістом рішення представник позивача ознайомився 14 березня 2025 року після його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Перевіряючи доводи заявленого клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Положеннями частини 1 статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Положеннями пункту 2 частини 2 статті 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Представник апелянта зазначає, що з оскаржуваним рішенням представник позивача ознайомився 14 березня 2025 року, після його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення у паперовій формі позивач не отримував.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська 11 березня 2025 року у відсутності учасників справи, дати складання повного тексту, рішення не містить (а.с. 81-82зворот).

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішеньза веб-посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/125769343 встановлено, що рішення надіслано судом до вказаного реєстру 12 березня 2025 року, зареєстровано 12 березня 2025 року, забезпечено надання загального доступу 13 березня 2025 року.

Частинами 5, 11 статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктами 1, 2, 3 частини 6 статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення вважається: день вручення судового рішення під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Частиною 4 статті 272 ЦПК України передбачено, щоза заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання оскаржуваного рішення суду позивачем та його представником у паперовій формі, як-то і не міститься заяв від позивача або від його представника про видачу копії оскаржуваного рішення у паперовій формі у визначений процесуальним законом тридцятиденний строк встановлений для апеляційного рішення суду.

Представник апелянта зазначає, що ознайомився із оскаржуваним рішення суду 14 березня 2025 року, після його перелюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, апеляційну скаргу подає шляхом направлення через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» лише 16 квітня 2025 року, що підтверджується відповідними відомостями на поштовому конверті, тобто апеляційна скарга направлена із пропуском тридцятиденного строку, однак обґрунтувань та причин цього пропуску в апеляційній скарзі не наводить.

Матеріали справи містять копію супровідного листа від 12 березня 2025 року про направлення, у тому числі позивачу ОСОБА_3 , копії рішення суду від 11 березня 2025 року (а.с. 83), однак докази отримання його позивачем, матеріали не містять та як зазначає представник апелянта, в паперовій формі оскаржуване рішення не отримувалось позивачем.

Разом з тим, слід зауважити наступне.

Частиною 7 статті 272 ЦПК України встановлено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

18 жовтня 2023 року в дію введено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистему (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-ІХ від 29 червня 2023 року.

З урахуванням внесених змін, до процесуального закону, частиною 6 статті 14 ЦПК України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючи, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Отже, на дату ухвалення оскаржуваного рішення, представник позивача, яким є адвокат Калугін Д.О. повин був, в обов`язковому порядку, зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

Відповідно до положень пункту 37 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС,підсистема «Електронний суд», забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

В матеріалах справи наявна заява адвоката Калугіна Д.В, в інтересах позивача, подана в підсистемі «Електронний суд» 13 січня 2025 року (а.с. 63-64), з чого вбачається, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції, у адвоката був наявний зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» у даній справі № 202/10914/22, однак адвокат не зазначає щодо отримання або не отримання ним копії оскаржуваного рішення в електронному кабінеті.

Частиною 3 статті 354 ЦПК України встановлено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 цього Кодексу.

Однак, інших поважних причин пропуску процесуально строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 11 березня 2025 року та подання апеляційної скарги лише 16 квітня 2025 року стороною апелянта не обґрунтовується, доказів, в разі їх наявності, не подається.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді, можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених вище обставин та наявних у суду доказів вбачається, що апелянтом порушено процесуальний строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 11 березня 2025 року та подання апеляційної скарги поза межами процесуального строку - 16 квітня 2025 року, за відсутності для цього поважних причин.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху для зазначення стороною апелянта інших причин поважності пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, з наданням доказів на їх підтвердження, за наявності.

Пунктом 3 частини 4 статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання, у тому числі, апеляційної скарги на рішення суду, становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У даній справі позов подано у грудні 2022 року, а отже при визначенні розміру судового збору для фізичних осіб щодо вимог немайнового характеру, їх кількості, з урахуванням положень п.п. 2, п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги у даній справі становить 2977,20 грн (1984,80 грн х 150%)

Пунктом 9 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі зазначається перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Апеляційна скарга, додані до неї матеріали та зазначені додатки у переліку документів які до неї додаються, не містять відомостей про сплату апелянтом судового збору за подання цієї апеляційної скарги, як і не зазначено підстав, визначених Законом, для звільнення від сплати судового збору.

Отже, вбачається, що апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги, не сплачено.

Таким чином, апелянту необхідно сплатити судовий збір в розмірі 2977,20 грн за звернення до Дніпровського апеляційного суду з цією апеляційною скаргою за наступними належними реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. Подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0004628; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу: 101 ____(реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи); Сплата судового збору, за позовом _____назва установи, організації позивача), на рішення від____(Дата оскаржуваного рішення) по справі_____(Номер справи); Дніпровський апеляційний суд.

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати апеляційному суду документ, що підтверджує його сплату, для долучення до матеріалів.

Разом з тим, в разі наявності визначених Законом підстав для звільнення від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою, необхідно подати відповідну заяву з зазначенням таких підстав.

Встановлені вище обставини перешкоджають вирішенню питання про можливість призначення апеляційної скарги до апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу слід залишити без руху надавши апелянтові десятиденний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення визначених вище недоліків апеляційної скарги, зазначеним шляхом.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Дмитра Олеговича на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2025 року по цивільній справі №202/10914/22 - залишити без руху, надати ОСОБА_1 десятиденний строк, з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків у визначеному порядку.

У разі невиконання ухвали і не усунення встановлених недоліків у визначений строк, апеляційна скарга вважатиметься не поданою і буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Агєєв