ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

Справа № 711/8739/24
Провадження № 22-з/821/78/25
категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2024 року адвокат Глущенко О. С., який діяв в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, суму інфляційного збільшення боргу та 3% річних від простроченої суми в період з 29.08.2023 по 30.09.2024, що складає 9244,02 грн, з яких: інфляційні збитки від простроченої суми боргу становлять 6719,60 грн та 3% річних становлять 2524,42 грн та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2024 року заявлені вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 4879,95 грн, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 1617,32 грн за період з 31.01.2024 по 30.09.2024 та судовий збір в розмірі 851,23 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О. С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2023 в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період із 29.08.2023 по 30.01.2024 і в цій частині винести рішення про задоволення позовних вимог.3дійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 07.05.2025 апеляційну скаргу задоволено.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2024 року скасовано та прийнято нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних на суму невиконаного грошового зобов`язання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 6719,60 грн, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 2524,42 грн, а всього 9244,02 грн, за період з 29.08.2023 по 30.09.2024.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1816,80 грн.

12.05.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О. С. подав заяву простягнення судових витрат з відповідача шляхом ухвалення додаткового рішення (постанови).

Заява мотивована тим, що відповідачем витрачено 5000 грн на оплату правової допомоги адвоката під час апеляційного провадження. До заяви додано: ордер серії СА № 1108758; копію акту приймання-передачі наданої правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги від 15.10.2024 Додаткової угоди від 01.01.2025; Довідку від 09.05.2025 про отримання ОСОБА_3 гонорару у фіксованому розмірі 5000 грн від ОСОБА_1 ; Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 15.10.2024; Розрахунок суми судових витрат та докази направлення копії заяви з додатками для відповідача.

Просив суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити питання про судові витрати та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі 5000 грн.

Обговоривши доводи заяви, судова колегія дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При цьому, чинним законодавством визначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню в судовому порядку.

Частинами 1 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі № 178/1522/18.

Подаючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О. С. зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи судом апеляційної інстанції, а саме у розмірі 5000 грн. При цьому вказав, що детальний розрахунок суми витрат буде подано пізніше, в порядку визначеному ЦПК України.

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, як на підставу ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О. С. посилався на те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не вирішив питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу в апеляційній інстанції.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у фіксованому розмірі 5000 грн.

До заяви представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О. С. додав: ордер серії СА № 1108758; копію акту приймання-передачі наданої правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги від 15.10.2024 Додаткової угоди від 01.01.2025; Довідку від 09.05.2025 про отримання ОСОБА_3 гонорару у фіксованому розмірі 5000 грн від ОСОБА_1 ; Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 15.10.2024; Розрахунок суми судових витрат та докази направлення копії заяви з додатками для відповідача.

З викладеного вбачається, що адвокатом Глущенком О. С. надано докази в підтвердження надання правничої допомоги у визначеному законом порядку.

Проте, враховуючи співмірність обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, складність справи, розгляд її в порядку письмового провадження, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн слід зменшити до 2000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності та необхідних процесуальних дій сторони, у зв`язку з чим приймає додаткову постанову у порядку ст. ст. 270 та 381 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 гривень, на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 21 травня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді:

О. В. Карпенко

О. М. Новіков