УХВАЛА

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 552/7229/23

провадження № 61-6184ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном (житлом) шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном (житлом) шляхом виселення, в якому просила суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у праві користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , виселити з цієї квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення.

Київський районний суд міста Полтави рішенням від 11 вересня 2024 року, яке залишив без змін Полтавський апеляційний суд постановою від 20 січня 2025 року, у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

19 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду міста Полтави від 11 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у цій справі.

Верховний Суд ухвалою від 27 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Полтави від 11 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2025 року у цій справі визнав неподаною та повернув заявнику.

01 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із клопотанням про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду, в якому просить: прийняти клопотання та передати справу на розгляд палати Верховного Суду; витребувати із Київського районного суду міста Полтави цю цивільну справу; скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 11 вересня 2024 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2025 року та ухвалу Верховного Суду від 27 лютого 2025 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною першою статі 389 ЦПК України визначено право учасника справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскаржити у касаційному порядку рішення та ухвали суду першої інстанції, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції.

Підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду визначені у статті 403 ЦПК України, а порядок передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду у статті 404 ЦПК України.

В ухвалах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 285/813/21, від 16 липня 2020 року у справі № 227/5398/19, від 07 жовтня 2019 року у справі № 442/328/19 вказано, що клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду може бути вирішене лише після відкриття провадження у справі.

Отже, клопотання про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду може бути вирішене лише після відкриття провадження у справі.

Верховний Суд не може прийняти подане клопотання про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду та не може відкрити касаційне провадження, з огляду на таке.

До суду касаційної інстанції має бути подана касаційна скарга, вимоги до форми та змісту якої закріплені у статті 392 ЦПК України.

Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких)подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відсутність у касаційній скарзі передбачених ЦПК України підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку є підставою для її повернення (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).

В поданому клопотанні заявник висловлює незгоду із постановленою ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2025 року та не наводить підстав касаційного оскарження судових рішень.

Крім того, ухвала Верховного Суду від 27 лютого 2025 року не входить до переліку судових рішень, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при зверненні до суду касаційної інстанції щодо форми та змісту касаційної скарги, наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, подане клопотання підлягає поверненню заявнику.

Враховуючи наведене, питання про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Оскільки, суд касаційної інстанції не приймав рішення про відкриття провадження у справі та витребування матеріалів справи, тому не підлягає розгляду клопотання про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 261, 392, 393, 403 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд палати Верховного Суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном (житлом) шляхом виселення повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до клопотання матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький