Справа №701/507/25
Номер провадження2-о/701/53/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д.Калієвського

за участю секретаря - Г.І.Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Маньківка справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Маньківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Макіївка Донецької області померла ОСОБА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 належала до громадянства України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 . ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Сари Гадяцького району Полтавської області. З 25.03.1971 місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . 21.03.1996 ОСОБА_2 у місті Макіївка Донецької області видано посвідчення серії НОМЕР_2 , відповідно до якого вона мала право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці. 11.06.1998 Державною податковою інспекцією у Червоногвардійському районі міста Макіївки ОСОБА_2 надано індивідуальний ідентифікаційний номер, що підтверджується довідкою від 15.07.1998 року №40445 про присвоєння ідентифікаційного номера. 14.01.2002 Червоногвардійським районним управлінням міста Макіївки Донецької області Пенсійного фонду України ОСОБА_2 видано дублікат пенсійного посвідчення. Вказане свідчить про те, що громадянин України ОСОБА_2 проживала у місті Макіївка Донецької області. Відповідно до статті 133 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР Донецька область входить до складу України. Місто Макіївка Донецької області входить до Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України від 07.02.2019 року №32/2019 (пункт 1 Переліку). Відповідно до абзацу четвертого частини 2 статті 1 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місто Макіївка Донецької області є окупованим починаючи з 07.04.2014. Таким чином, ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України. Пунктом 7 частини 1 статті 1-1 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Зазначене вказує на те, що органи державної влади України, органи місцевого самоврядування України та їх посадові особи фактично позбавлені можливості здійснювати свої повноваження та тимчасово окупованій території України. Факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України підтверджується довідкою про причину смерті від 29.03.2025 року №412, виданою «Державною бюджетною установою донецької народної республіки «Міське патологічне бюро м. Макіївки», довідкою про смерть від 07.04.2025 року №С-01701 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданими «Макіївським міським відділом запису актів цивільного стану Управління РАЦС донецької народної республіки», а також фотографіями місця поховання ОСОБА_2 . Пунктом 6 частини 1 статті 1-1 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг Таким чином, оскільки органи державної влади України, органи місцевого самоврядування України та їх посадові особи не здійснюють свої повноваження на тимчасово окупованій території України, первинні документи, що підтверджують смерть особи на такій території, можна отримати виключно від окупаційної адміністрації російської федерації. Частиною 2 статті 9 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 статті 9 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Тобто, зміст частини 3 статті 9 Закону України від 15.04.2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказує на те, зазначені документи, видані окупаційною адміністрацією російської федерації, як виключення, мають створювати правові наслідки при реєстрації відповідних актів цивільного стану. Разом з тим, ані Закон України від 01.07.2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ані Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, не передбачають можливості створення правових наслідків у вигляді реєстрації народження, смерті, реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу на підставі документів, виданих окупаційною адміністрацією російської федерації. Так, частиною 1 статті 17 Закону України від 01.07.2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України від 01.07.2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Є очевидним, що окупаційна адміністрація російської федерації не видає документів про смерть за формами, встановленими нормативно - правовими актами України. Наведені норми Закону України від 01.07.2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 не передбачають можливості реєстрації смерті на підставі документів, виданих на тимчасово окупованій території України не у відповідності до форм, встановлених нормативно-правовими актами України. Міністерство юстиції України у своєму листі від 08.05.2025 року №65800/Б-8940/19.3.1 повідомило заявника, що на сьогодні державна реєстрація факту смерті, що мала місце на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті на такій території, винесеного у порядку окремого провадження за спрощеною процедурою, передбаченою статтею 317 Цивільного процесуального кодексу України. Зазначене свідчить про неможливість одержати документ, що посвідчує факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України свідоцтво про смерть - без відповідного судового рішення, тому він не звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті. Враховуючи зазначене, як виняток, заявник просить суд взяти до уваги та оцінювати в якості допустимих доказів довідку про причину смерті від 29.03.2025 року №412, довідку про смерть від 07.04.2025 року №С-01701, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видані окупаційною адміністрацією Російської Федерації, разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Встановлення факту смерті необхідно для проведення державної реєстрації смерті. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_3 змінено на прізвище ОСОБА_4 . Відповідно до актового запису про народження №322 від 29.11.1994 ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 . Документом, що посвідчує мою особу як ОСОБА_1 , є паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 . Зазначене підтверджує, що заявник є внуком померлої ОСОБА_2 . Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV передбачено, що внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Відповідно до частини 1 статті 1266 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV внуки мають право на спадкування за правом представлення. Таким чином, встановлення факту смерті ОСОБА_2 впливає на заявника право спадкування, а тому заявник є заінтересованою особою в розумінні абзацу другого частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 року №1618-IV, що і змусило заявника звернутися з відповідною заявою до суду.

Заявник до суду не з`явився, однак згідно заяви просить справу слухати у його відсутності та підтримує заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи: Маньківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у місті Макіївка Донецької області, що підтверджується довідкою про смерть від 07.04.2025 року №С-01701, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , які видані на тимчасово окупованій території України та заповнені повністю російською мовою (а.с.11,12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_3 змінено на прізвище ОСОБА_4 (а.с.25).

Відповідно до актового запису про народження №322 від 29.11.1994 ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 (а.с.27).

Документом, що посвідчує мою особу як ОСОБА_1 , є паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 . Зазначене підтверджує, що заявник є внуком померлої ОСОБА_2 (а.с.28-30).

Таким чином, заявник не може у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію смерті баби, що створює перешкоди для заявника в отриманні свідоцтва про смерть, та в подальшому робить неможливим оформлення спадкових прав, як спадкоємця на майно, що залишилось після смерті баби.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно положень ч. 3 ст. 284 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Донецький район, Донецької області, є у переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України .

Відповідно до пункту 5 частини другої ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_2 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Макіївка Донецької області, Україна.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 293, 294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стать: жінка, уродженка села Сари Гадяцького району Полтавської області, Україна, громадянка України, яка проживала: АДРЕСА_1 , дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Макіївка Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський