Справа № 359/7208/24
Провадження № 2/359/462/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:

08 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, яким просить суд : стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилося четверо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач одна не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням та викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

23 вересня 2024 року від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позову. Так, за домовленістю з ОСОБА_1 батько ОСОБА_2 забрав до себе доньок : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач стверджує, що діти проживали в неналежних умовах та їх мати ОСОБА_1 не займалася повноцінним харчуванням дітей та їх розвитком. Таким чином, вимога ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання чотирьох дітей з урахуванням того, що доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з відповіда-чем є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 зателефонувала відповідачу та запропонувала, щоб ОСОБА_2 забрав синів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на постійне місце проживання до себе. Турбуючись за моральний та фізичний стан синів, відповідачем 05 вересня 2024 року було подано до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області заяву, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідаль-ності за ст. 184 КУпАП та з`ясування, що слугувало підставою для надходження пропозиції від ОСОБА_1 щодо передачі синів на постійне місце проживання до відповідача. ОСОБА_2 стверджує, що має право та обов`язок виховувати й утримувати дітей та має для цього необхідні умови оскільки є працевлаштованим, має житло за адресою: АДРЕСА_1 , не вживає алкоголю та не є наркозалежним, не має психологічних хвороб. Водночас, відповідно заяви ОСОБА_1 від 12 червня 2024 року сім`я перебуває під соціальним супроводом з метою подолання складних життєвих обставин. Джерелами існування ОСОБА_1 на даний час є допомога, яка виплачується на дітей (а.с. 37-40).

30 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В період з 13 липня 2024 року дівчата проживають з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . 01 серпня 2024 року з метою встановлення місця проживання доньок з батьком та визначення графіку спілкування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з матір`ю позивачем було подано до Служби у справах дітей та сім`ї Вороньківської сільської ради відповідні заяви. З 13 липня 2024 року відповідач ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, у вихованні та розвитку дітей участі не приймає. Життям дівчат цікавиться, однак наміру затрати дітей не висловлює. (а.с. 85-87).

Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи представник відповідача направила заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити у її та відповідача відсутність, відповідач заперечує проти первісних позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов просить задовольнити.

Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховую-ться висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року було розірвано (а.с. 109-110).

Від даного шлюбу сторони мають чотирьох дітей :

- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09 серпня 2016 року виконавчим комітетом старцівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 14);

- доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 08 травня 2018 року Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с. 13);

- доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 04 лютого 2020 року Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 12);

- сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 20 січня 2022 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 11).

Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до вимог ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони держав-ними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 наведеної Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материн-ства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006 року вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом.

На підставі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуд-жуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що малолітні діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про-живають разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Також судом встановлено, що з 13 липня 2024 року малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується рішенням виконавчого комітету №345 від 18 жовтня 2024 року «Про затвердження висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначення способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні дітей» та копією довідки № 2 від 01 серпня 2024 року виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 (а.с. 47, 123-125).

Відповідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно роз`яснень, наведених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 працює у ФО-П ОСОБА_7 на посаді адміністратора та отримує дохід у розмірі 15000 грн. 00 коп. щомісяця. Наведене підтверджується копією Трудового договору № 03/24 між праців-ником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 19 червня 2024 року, копією про довідкою про доходи № 03 від 10 вересня 2024 року (а.с. 48, 50).

Згідно службової характеристики командира аеродромно-технічного взводу військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_8 встановлено, що за час проходження військової служби ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с. 49).

На підставі висновків психолога від 14 серпня 2024 року встановлено, що діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 часто не розуміли питання тестових завдань та не могли розповісти про себе, склад своєї родини, своє життя та події, складно встановити до кого більш прихильні діти. В процесі дослідження дівчата проявляли позитивне ставлення до батька, який привів їх. Під час проведення дослідження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не демонстрували прагнення контактів з матір`ю, не зазначали, що сумують за нею, відмовились зобразити маму на малюнку. На питання з ким хочуть проживати, відповіли з батьком (а.с. 54-61).

Рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 345 від 18 жовтня 2024 року «Про затвердження висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та визначення способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні дітей» затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, яким визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з їх батьком ОСОБА_2 , визначено спосіб участі матері ОСОБА_1 у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно з графіком (а.м. 123-125).

З огляду на ці обставини в сукупності, а також те, що ОСОБА_2 має стабільний дохід, який отримує у ФОП ОСОБА_7 , суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на роботу в виконавчий комітет Вороньківської сільської ради та її заробітна плата складає 4000 грн. 00 коп. на місяць. Наведене підтверджується висновком до рішення виконавчого комітету від 18 жовтня 2024 року №345 (а.с. 122-125).

Відповідач непрацездатних осіб на утриманні немає, стан здоров`я та матеріальне становище дозволяють ОСОБА_1 виконувати обов`язок щодо сплати аліментів на утримання доньок. Доказів протилежного суду сторонами не надано.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В положеннях статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ними повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

За змістом ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачую-ться аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні алімента-ми, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Суд звертає увагу на те, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають разом з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповіда-ча за зустрічним позовом ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. 00 коп., але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення старшою дитиною повноліття, як це перед-бачено ч. 1 ст. 183 СК України.

У ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно вимог ст. 273 ЦПК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі зміни місця проживання дітей, сторони не позбавлені права звернення до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на користь того з ким проживатимуть діти.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006 року, ст. 141, 180 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 12, 81, 133, 141, 258- 260, 263 - 265, 268, 289, 353, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а саме з 08 липня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, але не меншу 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 вересня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави Україна судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 (двадцять ) копійок.

Відомості про первісного позивача : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання та реєстрації : АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_6 , орган, що видав 3222, ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 .

Відомості про первісного відповідача : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_8 , орган, що видав 0716, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 .

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 16 травня 2025 року.

Суддя Л.В. Яковлєва