провадження № 22-ц/824/6465/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» поданою представницею - адвокаткою Бережною Наталією Миколаївною на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про забезпечення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Юлія Костянтинівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко Оксана Михайлівна про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи : приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К., приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко О.М. про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, у якому позивач просив суд:

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 гектара, кадастровий номер :01:030:0575, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, укладений 27 лютого 2024 року між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко О.М. та зареєстрований у реєстрі за №171;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5557 гектара, кадастровий номер :03:002:0893, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сошниківська сільська рада, укладений 03 квітня 2024 року між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), посвідчений приватним нотаріусом Бориспіль-ського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К. та зареєстрований у реєстрі за №241.

Разом із позовною заявою 16 грудня 2024 року подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій представник банку просив:

забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,0000 гектара, кадастровий номер :01:030:0575, що розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, та на земельну ділянку площею 0,5557 гектара, кадастровий номер :03: 002:0893, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сошниківська сільська рада.

Заяву обґрунтовано тим, що з позиції банку Відповідачами вчинені фіктивні правочини - укладені договори купівлі-продажу майна за наявності невиконаних кредитних зобов`язань, хоча справжня мета цих правочинів убезпечити майно від майбутнього звернення стягнення на нього. Тобто мета позову - повернути майно, яке було відчужено у власність відповідачів. Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту, що полягає у забороні діючим власникам відчужувати відповідне майно. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження вказаної нерухомості, що фактично нівелює судовий захист Позивача, за яким він звернувся. Забезпечуючи позов у цій справі шляхом накладення арешту на майно, яке є предметом спірних правочинів, суд забезпечить баланс інтересів сторін, оскільки, з одного боку, для Позивача буде гарантовано реальне виконання рішення, а з іншого боку, для Відповідачів протягом розгляду справи будуть відсутні будь-які обмеження щодо користування та володіння майном. Тобто негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення суттєво менші, ніж наслідки невжиття відповідних заходів, оскільки у разі відчуження відповідної нерухомості за час розгляду справи Позивач буде вимушений повторно звертатися із аналогічним позовом. Після накладення арешту на майно. Відповідачі ніяким чином не будуть обмежені у вільному та безперешкодному володінні та користуванні майном, що унеможливлює нанесення їм будь-яких збитків, а тому підстави для вжиття зустрічних заходів забезпечення відсутні.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Будьонного В.С. про забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції представниця АТ КБ «ПриватБанк» - адвокатка Бережна Наталія Миколаївна 07 січня 2025 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2024 року, а заяву про забезпечення позову задовольнити.

Підтримавши доводи заяви про забезпечення позову, вказала на хибність висновків суду першої інстанції щодо недоведення позивачем можливості відчуження спірного майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» поданою представницею - адвокаткою Бережною Наталією Миколаївною на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про забезпечення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Юлія Костянтинівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко Оксана Михайлівна про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представниця апелянта АТ КБ «ПриватБанк» - Попельнюх Тетяна Іванівна вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасниці справи, яка прибула в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не підтверджені жодними доказами, а тому не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, не повністю дотримався вимог ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України та положень постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Встановлено, що предметом позову у цій справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 гектара, кадастровий номер :01:030:0575, що розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, та земельної ділянки площею 0,5557 гектара, кадастровий номер :03: 002:0893, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сошниківська сільська рада, які відчужені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову не врахував характер спірних правовідносин. Адже, між сторонами дійсно існує спір щодо об`єктів нерухомого майна, належних відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчать викладені у позовній заяві обставини; позивач просить вжити заходи забезпечення позову саме щодо майна, яке є предметом позову.

За таких обставин, відчуження нерухомого майна відповідачами до вирішення цієї справи по суті може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, призвести до затягування розгляду справи з метою залучення нових власників земельних ділянок, а також зміни предмету позову у зв`язку з можливим повторним відчуженням спірних земельних ділянок.

При цьому колегія суддів зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Накладення арешту на майно, яке є предметом спору, у даному випадку має на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості його виконання.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Верховний Суду у постанові від 13 грудня 2023 року у справі №522/21977/21 зазначив, що загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

За таких умов, надання Банком доказів щодо доведення нічим не обмеженого права відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як титульних володільців спірних земельних ділянок в будь-який момент розпорядитися ними призведе до застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо обов`язку заявника (позивача) додатково доводити існування об`єктивних ризиків, що можуть утруднити або унеможливити виконання рішення у цій справі за умови задоволення позову, є неприйнятними та порушують баланс інтересів сторін.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що таке втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку, є виправданим та вкрай необхідним, оскільки спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Арешт майна полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

При цьому, такий вид забезпечення позову, як арешт майна не призводить до невиправданого обмеження майнових прав власника оскільки обмежується лише можливість вчиняти дії щодо розпорядження спірним майном.

Колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року в справі №367/3628/21.

Враховуючи суть спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини справи, постановив оскаржувану ухвалу без додержання норм процесуального права, що мають значення для справи.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на наведене, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. в), ч. 4 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Водночас розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 11 травня 2023 року у справі №910/4631/22.

Ураховуючи, що Київський апеляційний суд ухвалив постанову за наслідками розгляду процесуальних питань, які виникли під час розгляду справи у суді першої інстанції (щодо забезпечення позову), а не рішення по суті позовних вимог, він не є тим судом, який уповноважений здійснювати розподіл судових витрат на даній стадії судового провадження.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» подану представницею - адвокаткою Бережною Наталією Миколаївною - задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», подану представником - адвокатом Будьонним Віталієм Сергійовичем про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,0000 гектара, кадастровий номер :01:030:0575, що розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,5557 гектара, кадастровий номер :03:002:0893, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сошниківська сільська рада.

Інформація про стягувача: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Інформація про боржників/власників земельних ділянок: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Постанова апеляційного суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її ухвалення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Постанова апеляційного суду про забезпечення позову дійсна для пред`явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова