Ухвала

(про залишення позовної заяви без руху)

Справа № 568/804/25

Провадження № 2/568/331/25

28 травня 2025 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.

ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання прав власності на спадкове нерухоме майно. Згідно позовних вимог позивач просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розділивши та виділивши йому в натурі частину вказаного домоволодіння та земельної ділянки. Ознайомившись з поданою позовною заявою та доданими матеріалами, вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (п.3 ч.3ст.175 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить, зокрема, фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є, зокрема, визнання права особистої приватної власності на частину нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, тобто дана позовна вимога носить майновий характер, оскільки пов`язана з підтвердженням права власності на нерухоме майно, тому, виходячи з вимог пп. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору при зверненні до суду має обчислюватися з урахуванням дійсної вартості частини спірного майна.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358від 21.08.2014 року «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» та Наказу Фонду Державного майна від 17.05.2018 №658 «Про затвердження Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку», строк дії звіту про оцінку нерухомого майна становить не більше шести місяців здати оцінки, про що зазначається в такому звіті.

Однак, із позовної заяви вбачається, що вона не відповідає викладеним вище вимогам, а саме: не визначено ціну позову та до позову не додано документів на підтвердження дійсної вартості частини нерухомого майна, які є предметом спору, що відноситься до вимог майнового характеру.

Положеннями ч.4 ст.177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн.).

До позовної заяви додано документ про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., але суд не може перевірити відповідність сплаченої суми ціні позову.

Таким чином, для усунення вищевказаних недоліків позовної заяви, позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості частини об`єктів нерухомого майна (домоволодіння та земельної ділянки) станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості об`єкту нерухомого майна та, у разі необхідності, доплатити судовий збір з розрахунку 1 відсотка від ціни позову

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позову без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали зазначені недоліки, а саме подання доказів про дійсну вартість об`єктів нерухомого майна, зазначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості нерухомого майна, доплатити судовий збір обрахування розміру судового збору, виходячи з дійсної вартості майна та надання документа про підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.О. Троцюк