КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/840/19 Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І.В.
Провадження №22-ц/824/917/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О. (судді-доповідача), Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Спецінвест» до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович та Приватне акціонерне товариство «АЙБОКС БАНК», про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання акта про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними, позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Катакалі» до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року у задоволенні позовів дочірнього підприємства «Спецінвест», товариства з обмеженою відповідальністю «Катакалі», третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 відмовлено.

21 травня 2025 року з апеляційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року та додатковірішення у даній справі за допомогою системи «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 .

В даній апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якому він посилається як на поважну причину пропуску строку на те, що приймав участь у заходах забезпечення обороноздатності України з 2014 року, з перших днів повномасштабного вторгнення приймав участь в заходах з підвищення обороноздатності України та не міг слідкувати за ходом справи з огляду на перебування в лавах Національної гвардії України та виконання в період,коли було винесено судове рішення,бойових завдань, завдань зі збереження майна військової частини, що перебувала під щоденними щільними ракетними обстрілами.

Київський апеляційний суд 16 квітня 2025 року своєю ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою, поданою 01 квітня 2025 року адвокатом Горбачем І.В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року у даній справі, визнавши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Зі змісту повторної апеляційної скарги, поданої 21 травня 2025 року, вбачається, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення є тотожними до тих, які раніше апеляційним судом визнані неповажними і які стали підставою для відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження та відкритті апеляційного провадження. Інших обставин, які апеляційний суд міг би вважати такими, що свідчать про поважність причин неможливості для ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу в межах визначеного процесуальним законом процесуального строку, ним не наведено.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (Постанова Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Подання апеляційної скарги повторно з пропуском строку на апеляційне оскарження із наведенням у клопотанні про поновлення такого строку підстав, які вже були оцінені судом, свідчить про зловживання своїми процесуальним правами, маніпулювання судом з метою схилити до перегляду раніше ухваленого рішення та штучного ускладнення перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційними провадженнями, які відкриті раніше за апеляційними скаргами учасників справи та перебувають на розгляді у суді апеляційної інстанції.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій (постанова Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 345/2935/21).

Звернення з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, аналогічних викладеним у попередній апеляційній скарзі, у задоволенні якої судом було відмовлено, є прикладом зловживання процесуальними правами та полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом. Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальними умовами для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з метою захисту своїх прав, а для досягнення сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

З огляду на вказане, подання ОСОБА_1 повторно апеляційної скарги з пропуском процесуального строку, в поновленні якого судом було відмовлено раніше, одночасно із поданням клопотання про поновлення пропущеного строку з підстав, які є аналогічними за змістом з тими, які вже були предметом розгляду апеляційного суду та стосовно яких судом ухвалене процесуальне рішення, судова колегія вважає зловживанням процесуальними правами, що є підставою для повернення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Положеннями ст. 144 ЦПК України встановлені види заходів процесуального примусу, зокрема попередження, видалення із залу судового засідання, тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, привід, штраф.

Апеляційний суд доходить висновку про необхідність вжиття заходів процесуального примусу у вигляді попередження ОСОБА_1 про неприпустимість подальшого зловживання процесуальними правами.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Визнати подання ОСОБА_1 повторно апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження, в поновленні якого вже було відмовлено судом, зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року та у справі за позовом Дочірнього підприємства «Спецінвест» до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович та Приватне акціонерне товариство «АЙБОКС БАНК», про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання акта про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними, позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Катакалі» до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними, визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Попередити ОСОБА_1 про неприпустимість зловживання процесуальними правами, що може бути підставою для застосування до заявника заходів процесуального примусу, передбачених главою 9 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.А. Слюсар