Справа № 610/1199/14-ц
провадження № 4-с/610/2/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря Черепахи А.А.,

заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника заявника - адвоката Кравинської Ю.В. (в режимі відеоконференції),

державного виконавця -Березньова А.С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла скарга адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича.

У своїй скарзі просила суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича по складанню в ході ВП 43586983, наданню Стягувачу, Балаклійському районного суду Харківської області Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025 року, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн., який не містить підпису уповноваженої особи та печатки Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ, та скасувати Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025 року, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн.;

визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича в ході ВП 43586983 в частині визначення розміру щомісячного платежу ОСОБА_1 за січень 2025 року в сумі 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області), за лютий 2025 року 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області) при формуванні Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн;

скасувати в частині за січень 2025 року, за лютий 2025 року складений в ході ВП 43586983 Розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн. та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за січень 2025 року, за лютий 2025 року, відповідно перерахунок загальної суми заборгованості, керуючись ч. 1 ст. 195 СК України (розраховувати заборгованість у частці від усього заробітку (доходу) Боржника).

Подану скаргу обґрунтовує тим, що Постановою від 04.06.2014 на підставі виконавчого листа № 2/610/346/2014 від 26.05.2014, виданого Балаклійським районним судом Харківської області у справі №610/1199/14-ц, було відкрито виконавче провадження № 43586983, яким розпочато примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 , реалізуючи її право, визначене п. 2 ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», подала 26.02.2025 через мережу Інтернет (електронною поштою) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву по виконавчому провадженню номер в АСВП:43586983, в якій Стягувач звернулась (зокрема) про надання інформації/довідки (розрахунку заборгованості) про наявність заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 . Одночасно Стягувач повідомила зазначений вище орган ДВС, що не отримувала аліментів з червня 2014 року по квітень 2017 року, а також не отримує з листопада 2024 року по 26.02.2025 рік. Просила виконати розрахунок заборгованості, в тому числі керуючись випискою з рахунку ОСОБА_1 АТ «Приватбанк» з червня 2014р по лютий 2025р., з якої вбачаються суми та дати отриманих ОСОБА_1 аліментів за період з 24.07.2014 по 25.02.2025. Звернення Стягувача з вищевказаним предметом також було надіслано до Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ засобами поштового зв`язку у паперовій формі. Не надання розрахунку заборгованості Стягувачу, відсутність (як вважаємо) з боку державного виконавця визначених ЗУ «Про виконавче провадження» дій по виконанню рішення суду, стало підставою звернення Стягувача до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ в порядку ст. 447-449 ЦПК України.

18.03.2025 Стягувачем електронною поштою було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн., винесений в межах ВП 43586983. Розрахунок не містить обов`язкових реквізитів документу (підпису, ПІП особи, що склала розрахунок). Такий самий (без підпису, ПІП) розрахунок було надано Шевченківським ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ суду в ході розгляду Балаклійським районним судом Харківської області скарги на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ в порядку ст. 447-449 ЦПК України.

23.03.2025 ОСОБА_1 у паперовій формі отримано рекомендоване поштове відправлення - винесений в межах ВП 43586983 державним виконавцем ще один Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., в тому числі за січень 2025 року 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області), за лютий 2025 року 3127,50 грн. (1/4 від середньої заробітної плати по Харківській області).

Тобто, є фактично два розрахунки за один і той самий період та з різними цифрами. Один з яких вважає, не можна розглядати як документ, бо (щонайменше) не містить обов`язкових реквізитів такого документу, а дії Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ по складанню та наданню Стягувачу, Балаклійському районному судом Харківської області Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 79 304,61 грн., є неправомірними.

А інший Розрахунок зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., вважає неправомірним в частині розрахунку за січень 2025 року, за лютий 2025 року, оскільки заборгованість за вказані місяці розрахована від середньої заробітної плати, а не фактичного доходу боржника.

Так, Боржник є військовослужбовцем, служба якого розпочалась ще до військової агресії росії проти України та продовжується і на даний час. Жодних даних про звільнення Боржника з військової служби в АСВП немає.

Вказала, що відповідно до ч. 1 статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Частиною 1 ст.13 наведеного Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витрати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Вважає, що державний виконавець при виконанні в межах ВП 43586983 Розрахунку зі сплати аліментів станом на 01.03.2025, згідно з яким сукупний розмір заборгованості складає 190187,50 грн., штраф 95093,75 грн., виконавчий збір 19018,75 грн., всього до сплати 304300,00 грн., неправомірно розраховує заборгованість Боржника за січень 2025 року, за лютий 2025 року від середньої заробітної плати, а не фактичного доходу боржника.

Зазначила, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Стверджує, що при визначенні розміру аліментів, з огляду на те, що Боржник є працевлаштованим та має фактичний заробіток (дохід), слід керуватись ч. 1 ст. 195 СК України та розраховувати заборгованість у частці від заробітку (доходу), виходячи з усього (згідно з формулюванням у виконавчому листі № 2/610/346/2014 від 26.05.2014, виданим Балаклійським районним судом Харківської області у справі №610/1199/14-ц) фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів отримував у період, за який здійснюється Розрахунок та протягом якого не проводилося стягнення.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 08.04.2025 прийнято до розгляду вказану скаргу та призначено судове засідання.

29.04.2025 до суду від державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньова А.С. надійшов відзив на скаргу, у якому вказав, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження ВП № 43586983 з примусового виконання виконавчий лист № 2/610/346/2014 виданий 26.05.2014 Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття. 04.06.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 04.02.2025 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки боржник проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 . 11.03.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника. 18.03.2025 зроблено перерахунок заборгованості боржника, згідно якого заборгованість складає 79304,61 грн. 18.03.2025 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено вимогу для коректного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вимагає надати виписку по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_2 і додатковим рахункам договору SAMDNWFC2 від 21.07.2014 за період з 01.06.2014 по червень 2018 року з розшифровкою про призначення та відправника коштів, зокрема ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_4 , оскільки боржник стверджував, що ним аліменти сплачувались весь цей проміжок часу шляхом утримання із заробітної плати, а стягувач стверджувала, що вона взагалі аліменти за цей період не отримувала. Відповідь від банка на сьогодні не отримана. 28.04.2025 винесені постанови про Внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Тимчасове обмеження у праві полювання, Тимчасове обмеження у праві користування зброєю, Тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Зазначив, що 18.03.2025 після отримання даних про заробітну плату боржника та утримані кошти в рахунок аліментів із розшифровками з його попередніх місць проходження служби (за винятком періоду з 01.06.2014 по червень 2018 року) зроблено перерахунок заборгованості, згідно якого заборгованість складає 79304,61 грн., розрахунок направлено стягувачу на вказану електронну адресу. Перший розрахунок заборгованості, де зазначалась сума боргу у розмірі 190187,50 грн., було перераховано з урахування вищезазначених даних. Також після отримання запитуваних даних від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість буде перераховано з урахування нових відомостей. Також надав новий розрахунок заборгованості по виплаті аліментів, яка складає 79304,61 грн.

Заявник та її представник адвокат Кравинська Ю.В. вимоги скарги підтримали, просили задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотань або заяв від нього не надходило.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньов А.С. у судовому засіданні щодо задоволення вимог скарги заперечував, просив відмовити, при цьому посилався на те, що після отримання запитуваних даних від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість буде перераховано з урахування нових відомостей. Вказав, що діяв в межах наданих йому повноважень, порушень не допустив.

Вислухавши заявника, її представника, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Балаклійським районним судом Харківської області 26.05.2014 було видано виконавчий лист на виконання рішення по справі № 2/610/346/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа 04.06.2014 ст.державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ Молотиловою В.В. було відкрито виконавче провадження № 43586983.

01.03.2025 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньовим А.С., наданий на запит стягувача ОСОБА_1 , був складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 25.03.2014 по 01.03.2025.

Згідно вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 складає 304300 грн., з яких 190187,50 грн заборгованість по аліментам, 95093,75 грн штраф 50%,, 19018,75 виконавчий збір.

З даним розрахунком заборгованості заявник не згодна в частині розрахунку за січень, лютий 2025 рік.

Разом із відзивом до суду надано розрахунок, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.03.2025 складає 79304,61 грн. Такий розрахунок також було направлено і стягувачу.

З відзиву державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Березньова А.С. убачається, що 18.03.2025 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено вимогу про надання виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_2 і додатковим рахункам договору SAMDNWFC2 від 21.07.2014 за період з 01.06.2014 по червень 2018 року з розшифровкою про призначення та відправника коштів, зокрема ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_4 , для коректного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки боржник стверджував, що ним аліменти сплачувались весь цей проміжок часу, шляхом утримання із заробітної плати, а стягувач стверджула, що вона взагалі аліменти за цей період не отримувала, відповідь від банка не отримана. Також вказав, що після отримання запитуваних даних від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість буде перераховано з урахування нових відомостей.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із частиною другою статті 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 27 цієї Конвенції визначає, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів визначено в пункті 4 розділу XVI додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 (провадження № 61-15422св20) зазначено, що оскільки заявник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України. Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц (провадження № 14-192цс18); від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19).

Тобто, у вказаній категорії справ заявник вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18 (провадження № 61-13525св20) зроблений висновок, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Водночас, відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні строки розгляду скарги визначені ст. 449 ЦПК України.

Отже, відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» дії державного виконавця щодо виконання судового рішення по стягненню аліментів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

На адресу суду надано розрахунок заборгованості по виплаті аліментів від 18.03.2025, заборгованість розрахована станом на 01.03.2025, та складає 79304,61 грн. за період з 25.03.2014 по 01.03.2025, при цьому розрахунок був проведений на підставі виконавчого листа № 2/610/346/2014 виданого Балаклійським районним судом Харківської області, у розмірі від всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1263 від 11.11.2022 внесено зміни до п. 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, якою доповнено його після слів з усіх видів грошового забезпечення словами , інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, тому після 11.11.2022 стягувалися аліменти з інших виплат боржника ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем.

Наданий до суду розрахунок зі сплати аліментів від 18.03.2025, складений державним виконавцем, є арифметично правильним, охоплює весь час, коли аліменти не сплачувались, вказані в ньому суми відповідають середній заробітній платі по Харківській області за відповідні періоди, обчисленій Державною службою статистики України, з урахуванням ухваленого судового рішення.

Будь-яких даних, які б свідчили про неправильність вказаного розрахунку заборгованості, заявник та її представник не надали.

Таким чином, підстав вважати дії державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на даний час неправомірними, як і для скасування вказаного розрахунку, немає, оскільки на даний час складено новий розрахунок, про який зазначено вище.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що розрахунок складено державним виконавцем з дотриманням вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 195 СК України, пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, тому відсутні підстави для визнання дій державного виконавця незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що скарга на дії державного виконавця є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 18, 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березньова Артема Сергійовича - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.05.2025.

Головуючий: В.М. Тімонова