Провадження № 2-о/761/93/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Левицької Т.В.

при секретарі Герасько Д.М.

за участю заявниці ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2

представника заявниці ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У серпні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, що має дітей, у якій заявники просять суд розірвати шлюб, зареєстрований 23 травня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис за № 700.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2024 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В.

В обґрунтування заяви зазначають, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23 травня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис за № 700 зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася друга донька - ОСОБА_5 .

Заявники вказують, що шлюбні відносини між ними припинено з 05 вересня 2022 року, спільне господарство ними не ведеться. Сторони мають окремий бюджет. Спільне життя у них не склалося у зв`язку з тим, що у заявників різні погляди на сімейне життя, несумісні звички та характери. Вважають, що подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам.

Між подружжям досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної неповнолітньої доньки та по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, про що свідчить нотаріально посвідчений договір між батьками щодо реалізації батьківських прав та обов`язків (визначення місця проживання та виховання дитини, утримання дитини) щодо неповнолітньої дитини, а також виконання обов`язку по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-530.

Батьківські обов`язки стосовно дітей вони розподілили між собою, про що визначено у нотаріально завіреному договорі.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала, просила розірвати зареєстрований між нею та ОСОБА_2 шлюб. Зазначила, що із заявником не проживають з 05 вересня 2022 року, шлюбні відносини між ними припинені. Зазначила, що зустрічається з іншим чоловіком з весни 2024 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 заяву підтримав, просив розірвати зареєстрований між ним та ОСОБА_1 шлюб.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2024 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положенням ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 травня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про зроблено актовий запис за № 700, Серія НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася друга донька - ОСОБА_5 .

Як зазначили заявники, шлюбні відносини між ними припинено з 05 вересня 2022 року, спільне господарство ними не ведеться. Сторони мають окремий бюджет.

Між подружжям досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної неповнолітньої доньки та по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, про що свідчить нотаріально посвідчений договір між батьками щодо реалізації батьківських прав та обов`язків (визначення місця проживання та виховання дитини, утримання дитини) щодо неповнолітньої дитини, а також виконання обов`язку по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-530.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положенням ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Заявники не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин, а заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі та не суперечить як їх інтересам, так і інтересам спільних дітей.

Заявниця просила залишити після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_6 ».

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 109, 112, 113 СК України, ст.ст. 2, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 293 352, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Спільну заяву подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), який зареєстрований 23 травня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 700, Серія НОМЕР_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище « ОСОБА_6 ».

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: