КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7066/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Завадської Оксани Вікторівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25.09.2020 року зареєстрований в реєстрі за № 50636, стягнути безпідставно стягнуті грошові кошти, що були стягнуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 у сумі 1336, 90 грн. та стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 50636 про стягнення з позивача на користь відповідача 11 097,00 грн.

Позивач вважав, що виконавчий напис № 50636 від 25.09.2020 року вчинено Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, наслідком чого є відкриття неправомірного виконавчого провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису, яке відкрито на підставі заяви відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, 25.09.2020 року за реєстровим № 50636 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за Кредитним договором № AG6656112 від 20.11.2018 року, укладеним між ТОВ «ФК» Дінеро», як банком та ОСОБА_1 , як позичальником у сумі 11 097 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти, що були стягнуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 у сумі 1336, 90 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073, 60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Завадська О.В., яка представляє інтереси ТОВ «Він Фінанс», подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2024 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

ТОВ «ВІН ФІНАНС» не погоджується із рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., вважає його таким, що постановлене з неповним з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права. На позовну заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було надано відзив, де окрім іншого наведені заперечення щодо витрат на правничу допомогу. Однак у рішенні суд не дослідив наведені доводи.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У судовому провадженні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

ТОВ «ВІН ФІНАНС» вважає, що не підлягає задоволенню - стягнення витрат, таких як вивчення судової практики, изначення та погодження з клієнтом правової позиції у справі оскільки усна консультація є складовою частиною підготовки позовної заяви зогляду на практику.

Щодо послуги складання позовної - вартість завищена оскільки скаржник вважає, що позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є досить типовий з невисоким рівнем складності та обсягом виконаних робіт з вивчення матеріалів справи.

Ухвалою суду першої інстанції визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, що також підтверджує невеликий рівень складності справи, який не відповідає витратам на правничу допомогу в 15000 грн та є не співмірними до спірної суми стягнення у 10097,00 грн, внаслідок чого, на переконання скаржника, розмір витрат підлягає зменшенню з врахуванням обставин які наведені вище відповідачем по справі.

25 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача зазначала, що апеляційна скаргу ТОВ «Він Фінанс» по суті є клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яке було подано до суду першої інстанції, яке було належним чином розглянуто судом першої інстанції, здійснено всебічний розгляд справи, оцінено надані докази та ухвалено рішення, яким визначено правомірність компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Тому вважає, що апеляційна скаргу ТОВ «Він Фінанс» не містить жодного обгрунтування порушень допущених судом першої інстанції, а її зміст фактично зводиться до повторного розгляду питання щодо зменшення витрат на правничу допомогу, що вже було розглянуто та оцінено судом.

Також зазначала, що хоча ТОВ «Він Фінанс» і подало клопотання до суду першої інстанції про зменшення витрат, проте не надано доказів неспівмірності витрат. Витрати на професійну правничу допомогу можуть бути зменшені лише у разі їхньої очевидної невідповідності складності справи та фактично виконаній адвокатом роботі. Проте, вважає, що у даному випадку відсутні підстави для зменшення суми компенсації.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржується скаржником ТОВ «ВІН ФІНАНС» в частині судових витрат на правову допомогу понесених в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому не підлягає перегляду Київським апеляційним судом.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що представництво інтересів позивача здійснювала адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 12.09.2022 року. Додатковою угодою №3 до договору про надання правничої допомоги б/н від 12.09.2022 року визначено порядок оплати послуг та надана вартість послуг. 30.10.2023 року Адвокат Іванченко А.В. та позивач підписали Акт приймання-передавання юридичних послуг правової допомоги б/н від 30.10.2023 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Іванченко А.В. були надані в повному обсязі і підлягають оплаті у розмірі 15 000,00 грн. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що розмір судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної допомоги підлягає задоволенню в повному обсязі.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що в суді першої інстанції інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви було долучено копію договору про надання правничої допомоги від 12 вересня 2022 року укладеного між адвокатом ванченком А.В. та ОСОБА_1 (а.с. 9), ордер виданий адвокатом Іванченком А.В. на представлення інтересів ОСОБА_1 в Шевченківському районному суді (а.с. 10), копію свдіоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 11).

Відповідно до п. 5.1 договору про надання правничої допомогивиплата адвокату гонорару та компенсація витрат здійснюється відповідно до додаткової угоди, що є невід`ємною частиною цього договору.

В подальшому представник позивача, звернувся до суду з завяою про долучення документів, в якій просив долучили копію додаткової угоди № 3 від 12.09.2022 року до договору про надання правничої допомоги № б/н від 12.09.2022 року та копію акту приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 30.10.2023 року (а.с. 38-50).

У пункті 1 додаткової угоди № 3 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 12.09.2022 року, що дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката Іванченко А.В. за надання правової (правничої) допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника Іванченко Анастасії Валеріївни та ТОВ «Довіра та гарантія», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно одержаних коштів.

Відповідно до п. 4.1. додаткової угоди № 3 професійна правнича допомога клієнту (консультування клієнта, визначення правової позиції у справі, підготовка, підписання та подання позовної заяви, заперечень, клопотань, пояснень, апеляційних скарг, відзивів, участь (особиста, дистанційна, шляхом відеоконференції)) адвоката у судових засіданнях у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника Іванченко Анастасії Валеріївни та ТОВ «Довіра та гарантія», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно одержаних коштів - 15000 грн.

В акті приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 30 жовтня 2023 року, сторони дійшли згоди, що в період з 12 вересня 2022 року по 30 жовтня 2023 року адвокат надав, а клієнт отримав наступні послуги: вивчення судової практики, визначення та погодження з клієнтом правової позиції у справі № 761/24489/23, кількість витрачених годин - 2 год.; підготовка, складення та подання до Дніпровського районного сдуу міста Києва позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 07.07.2023 року, кількість витрачених годин - 8 год.

Загальна вартість, згідно п. 4.1 додаткової угоди № 3 від 12.09.2022 року до договору про надання правничої допомоги № б/н від 12.09.2022 року складає 15000 грн.

10.11.2023 року представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - Завадська О.В. подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с. 51-54).

Клопотання обгрунтовувала тим, що представником позивача надано акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 30.10.2023 року, де зазначено 2 години витраченого часу на вивчення судової практики та підготовлено 8 сторінок документу, інший розрахунковий алгоритм компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката не надано. Також зазначала, що серед доданих документів на пдітвердження понесених витрат на правничу допомогу немає квитанції про сплату зазначеної суми.

Вважала, що розмір витрат на правничу допомогу завищено, яка явне не відповідає складності справи. А також відсутність дослідження розміру витрат на правничу допомогу та доказів, які підтверджують витрати та робить можливим введення адвокатом клієнта в оману, щодо дійсної вартості наданих послуг, об`єму виконаних робіт, затрачено часу на підготовку процесуальних документів щодо складності справи, адже клієнт не є фахівцем в галузі права та не може об`єтивно оцінити реальну вартість наданих послгу. До того ж саме адвокат є фахівцем в галузі права, а вивчення судової практики та визначення та погодження з клієнтом правової позиції у справі (як зазначено в акті наданих послуг) не може входити до складу надних оплачуваних послуг.

Згідно з пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03.10.2019 р у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 р у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 р у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р у справі № 753/1203/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 26 квітня 2022 року у постанові № 289/1560/20.

Як вбачається з матеріалів справи сторона відповідача скористалась своїм правом та звернулась до суду з клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, в якому обгрунтовувала свої заперечення щодо стягнення вкзааних витрат у повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі за відсутності оцінки доводів відповідача щодо зменшення розміру витрат.

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені представником позивача сума є надмірною та не співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді першої інстанції необхідно зменшити.

Враховуючи категорію розглянутої судом першої інстанції справи, яка є досить поширеною та врегульованою усталеною судовою практикою, за своїм правовим змістом відноситься до справ невеликої складності, а також беручи до уваги реальний обсяг наданої адвокатом правової допомоги у вигляді складання позовної заяви та направлення її до суду, виходячи з засад розумності та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшити визначений судом першої інстанції розмір оплати за надану правничу допомогу з 15 000 грн до 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача частково заслуговують на увагу, та знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга Завадської Оксани Вікторівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» слід задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року змінити, зменшивши визначений судом першої інстанції розмір оплати за надану правничу допомогу з 15 000 грн до 2000. В іншій частині рішення суду не переглядалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Завадської Оксани Вікторівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу змінити.

Зменшити стягнуту суму витрат на професійну правничу допомогу, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 , з 15 000 грн до 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», , адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8

Повний текст постанови складено «29» травня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.В. Желепа