Справа № 569/7733/25
02 червня 2025 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором № 26628153, укладеим 16.01.2014.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 січня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» у місті Рівне було укладено кредитний договір № 26628153.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, банк зобовязується надати позичальнику кредит у розмірі 30 853,00 грн. на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується його використати за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання банком позичальнику пакету послуг по видачі кредиту та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим Договором.
У зв`язку із невиконанням зобов`язань позивачем за вказаним вище кредитним договором відповідач звернувся до нотаріуса про видачу виконавчого напису щодо стягнення простроченої заборгованості.
29 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56209936 на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу.
Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Семенюк М.О. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що 16 січня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» у місті Рівне було укладено кредитний договір №26628153 (надалі Кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк зобовязується надати Позичальнику кредит у розмірі 30 853,00 грн. на умовах цього договору, а Позичальник зобовязується його використати за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання Банком Позичальнику пакету послуг по видачі кредиту та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим Договором.
Пункт 1.3. Кредитного договору передбачає, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і становить 6,5 % річних. Проценти сплачуються Позичальником у порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пункт 1.4. кредитного договору передбачає, що комісію за надання Банком Позичальнику пакету послуг по видачі кредиту сплачується Позичальником у сумі, вказаній у Додатку № 2 до цього Договору і розраховується у порядку передбаченому пунктом 3.2.1. цього Договору.
Згідно п.1.5. Кредитного договору, кредит надається Позичальнику строком на 36 місяців до 16.01.2017 р.
У пункті 3.1.3. Кредитного договору зазначено, що проценти за користування кредитом та комісія за надання Банком Позичальнику пакету послуг по видачі кредиту, зазначена у п. 3.2.1. цього Договору повинні сплачуватись Позивальником в строки передбачені Графіком повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісія за надання пакету послуг по видачі кредиту, закріпленим у Додатку №1, який підписується сторонами та є невід`ємною частиною Договору.
У пункті 3.2.1. Кредитного договору зазначено, що комісія за надання Банком пакету послуг по видачі кредиту розраховується та сплачується Позичальником на користь Банку наступним чином: сума комісії у розмірі 1,78 % від суми кредиту, що надається Позичальнику згідно п.1.1. цього Договору, помножується на кількість календарних місяців кредитування, які визначаються відповідно до строку надання кредиту, вказаного у пункті 1.5. цього Договору, сплачується Позичальником щомісяця в термін сплати процентів за користування кредитом за відповідний розрахунковий період протягом всього строку кредиту встановленого цим Договором відповідно до Графіку повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за надання пакету послуг по видачі кредиту, закріпленого у Додатку №1 до цього Договору.
У зв`язку із невиконанням зобов`язань позивачем за вказаним вище Кредитним договором Відповідач звернувся до нотаріуса про видачу виконавчого напису щодо стягнення простроченої заборгованості.
15 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за № 1181, яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 26628153 від 16.01.2014р. у загальній сумі 55 986,42 грн., яка складається із:
- 19 529,42 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту;
- 11 868,16 грн. простроченої заборгованості за комісією;
- 24 588,80 грн. простроченої заборгованості за процентами.
18 квітня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56209936 щодо примусового виконання виконавчого напису №1181 виданого 15 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 55 986,42 грн.
Вказану вище заборгованість із позивача було стягнуто у повному обсязі, внаслідок чого 29 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56209936 на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.
Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим)обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, постанові Верховного Суду від 21.12.2022 р. по справі № 459/2645/21.
Згідно ч. 1-2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
При тому, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду викладених від 27.03.2019 р. по справі № 137/1666/16-ц зазначено, що: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником».
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та від 05.04.2023 р. у справі 910/4518/16 (пункт 84-86).
Отже, відповідач отримавши виконавчий напис нотаріуса 15.03.2018 р. про стягнення заборгованості у розмірі 55 986,42 грн., яка виникла на підставі кредитного договору №26628158 від 16.01.2014р., скористався своїм право на примусове виконання позивачем кредитного зобов`язання. Необхідно зазначити, що вказаний вище розмір заборгованості містить у собі нарахування всіх передбачених кредитним договором процентів, комісій, які встановлювались умовами кредитного договору та за весь строк кредитування, так як виконавчий напис нотаріуса отримано після закінчення строку кредитування, а саме після 16.01.2017 р. та в ньому зазначено про стягнення простроченої заборгованості.
У свою чергу, позивачка сплативши всю заборгованість за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, виконала умови Кредитного договору, внаслідок чого зобов`язання позивач за цим договором припинилися.
Таким чином, оскільки будь-які зобов`язання між позивачем та відповідачем, виникнення та існування яких було обумовлено кредитним договором № 26628153 від 16.01.2014 р. були припинені шляхом виконання, та яке, у свою чергу, було прийняте АТ «ПУМБ», то у відповідача відсутні будь-які підстави для невизнання права позивача на припинення зобов`язання.
Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю.
Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором задоволити.
Визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 перед акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 26628158 від 16.01.2014 у зв`язку з їх повним виконанням.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Н.Г. Кучина