Справа № 130/2533/23
Провадження № 22-ц/801/1033/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокуСправа № 130/2533/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Поділля Агропродукт», третя особа, що не заявляє самостійних вимог ТОВ «Агротал», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

Рішення ухвалив суддя Порощук П. П.

Рішення ухвалено у відсутності учасників справи у м. Жмеринка

Повний текст судового рішення складено 11 лютого 2025 року,

Встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Поділля Агропродукт», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ТОВ «Агротал», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якій просила усунути перешкоди у користуванні нею належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 3,9394 га, кадастровий номер :06:005:0104 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, шляхом повернення земельної ділянки від ТОВ «Поділля Агропродукт», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 360357, виданого 26 листопада 2007 року, належить земельна ділянка площею 3,9394 га кадастровим номером :06:005:0104 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

15 вересня 2015 року нею був укладений договір оренди землі з ТОВ «Агротал» щодо належної їй земельної ділянки терміном на 7 років. Згодом вона дізналася, що її земельну ділянку обробляє ТОВ «Поділля Агропродукт». Користується відповідач земельною ділянкою на підставі додаткової угоди № 1 від 24 червня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до оренди землі № б/н від 14 травня 2015 року. Проте жодних договорів щодо передачі відповідачу в оренду земельної ділянки вона не укладала, згоду на обробіток земельної ділянки не надавала. Право оренди належної їй земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «Поділля Агропродукт» на підставі договору оренди землі № б/н від 19 травня 2016 року та додаткової угоди № 1 від 24 червня 2018 року, згідно якої строк договору оренди землі продовжено до 24 червня 2025 року з правом пролонгації та правом передачі земельної ділянки в піднайм (суборенду).

Вона стверджує, що додаткової угоди № 1 від 24 червня 2018 року з ТОВ «Поділля Агропродукт» не підписувала, а також не бажала продовжувати договір з ТОВ «Агротал». Вважає, що підписи від її імені у цій додатковій угоді є підробленими з метою незаконного використання належної їй земельної ділянки понад строк, встановлений договором із ТОВ «Агротал».

Оскільки вона не підписувала додаткової угоди, тобто не виявляла волю до вчинення даного договору, така угода є неукладеною. Таким чином між нею та відповідачем ТОВ «Поділля Агропродукт» відсутні правові відносини. Її земельна ділянка безпідставно перебуває у користуванні відповідача, чим порушується її право на користування майном, а тому земельна ділянка має бути повернута власнику.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою загальною площею 3,9394 га, кадастровий номер :06:005:0104, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, шляхом повернення земельної ділянки від Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт».

Стягнуто з ТОВ "Поділля Агропродукт" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 7572,80 грн. та понесені витрати в розмірі 14 000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт» просить скасувати рішення суду та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що із рішенням суду не погоджується і вважає його необґрунтованим і таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права через неповне дослідження всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач отримувала від орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт» орендну плату за договором оренди землі протягом шести років із 2018 року по 2024 рік, що свідчить про те, що з боку орендодавця ОСОБА_1 схвалені умови договору оренди землі і жодних заперечень з її боку з приводу отримання коштів від орендаря відповідача у справі, вона не заявляла. Ігнорування обставин щодо отримання коштів з боку позивача є ознакою її недобросовісності, а не дослідження судом першої інстанції вказаних обставин є порушенням принципу всебічного та повного дослідження всіх обставин справи. Отримуючи протягом шести років орендну плату від відповідача, позивач дозволяла йому користуватися належною їй земельною ділянкою.

З огляду на виконання орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» умов додаткової угоди до договору оренди землі, а саме здійснення оплати за оренду землі на користь орендодавця ОСОБА_1 протягом шести років, вказані обставини захищають відповідний правочин від висновку про його неукладеність і в подальшому цей правочин має розглядатися як укладений та чинний. Навіть підтвердження за допомогою почеркознавчої експертизи обставин щодо не підписання договору оренди землі з боку орендодавця, не доводить його неукладеність, оскільки наявні обставини щодо фактичного виконання цього договору сторонами.

Позивач і третя особа не скористалися своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат Кришталь О. О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 , представник третьої особи ТОВ «Агротал», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

За правилами частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акта серії ЯД № 360357 від 26 листопада 2007 року належить земельна ділянка з кадастровим номером :06:005:0104 площею 3,9394 га, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а. с. 7, 8-9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Кметюк С. А. зареєстровано право оренди за договором оренди землі № б/н від 15 вересня 2015 року та додаткової угоди серії та номер 1 від 24 червня 2018 року. Індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25646295 від 28 жовтня 2015 року (а. с. 8-9).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1928/24-21 від 03 жовтня 2024 року, підпис у додатковій угоді № 1 від 28 червня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі б/н, укладеній між ОСОБА_1 , ТОВ «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (том 1 а. с. 172-175, 176-179).

Також представником відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» адвокатом Кришталь О. О. 19 листопада 2024 року до суду подана заява, якою просив долучити до матеріалів справи відомості на виплату готівки та платіжні інструкції з 2018 року по 2024 рік і довідку від 18 листопада 2024 року, на підтвердження правовідносин, які виникли між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт», згідно договору оренди землі від 15 вересня 2015 року та додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) від 24 червня 2018 року та які свідчать про те, що відповідач здійснював розрахунок по орендній платі у готівковій та натуральній формах, шляхом передачі сільськогосподарської продукції у кількості та розмірі пропорційній до розміру орендної плати у грошовій формі, що підтверджується відомостями на виплату готівки та платіжними інструкціями з 2018 року по 2024 рік включно, а також відповідачем в період з 2018 року по 2024 рік включно нараховано і утримано податків на виплачену позивачу орендну плату, підтверджених відповідною довідкою.

У цій заяві одночасно відповідач просив про прийняття цих доказів до розгляду справи, визнавши поважними причини їх неподання у встановлений законом строк для подання доказів, зіславшись на практику Верховного Суду, зокрема на постанову Верховного Суду від 25 вересня 2025 року у справі № 179/935/22, згідно якої обставини щодо фактичного виконання сторонами договорів оренди земельних ділянок, їх умов, в свою чергу захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність, і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав. Про таку практику у подібних спорах він дізнався лише у жовтні 2024 року із постанови Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 179/935/22, через що подав до суду першої інстанції докази отримання позивачем оплати за оренду землі на виконання оспорюваного позивачем правочину (том 1 а. с. 184-185).

До заяви відповідач додав: довідку про доходи ОСОБА_1 за період з 2018 року по 2024 рік, де загальна сума всього доходу становить 117 670,16 грн. у вигляді нарахованої їй від здачі в оренду земельної ділянки із вирахуванням податку з доходів фізичних осіб на суму 21 180,61 грн. та військового збору в сумі 1 765,05 грн.; платіжні інструкції; відомості (том 1 а. с. 188-197).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвоката Кришталя О. О. про встановлення додаткового строку для подачі доказів та долучення до справи доказів, а саме, документів, які підтверджують отримання позивачем орендної плати в грошовій та натуральній формах та повернуто їх представнику відповідача.

Докази заявнику не повернуті і долучені до матеріалів справи.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав те, що на час розгляду справи вже пройшли строки для подачі доказів і вказану у клопотанні причину своєчасної неподачі цих доказів суд не визнав поважною, оскільки їх подача залежала лише від волевиявлення самої сторони відповідача.

Згідно вимог статті 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву (ч. 3). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

З урахуванням таких обставин та вимог цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає за можливе визнати поважними зазначені представником відповідача причини не подання доказів, долучити ці докази до матеріалів справи і з дотриманням вимог статті 89 ЦПК України надати їм оцінку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що реєстрація права оренди за ТОВ «Поділля Агропродукт» на належну позивачу земельну ділянку є незаконною, так як додаткової угоди № 1 від 24 червня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі від 15 вересня 2015 року та передачу її новому орендарю, позивач не підписувала.

Такий висновок суду першої інстанції є не правильним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною першою статті 93 ЗК України та статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким є Закон України «Про оренду землі».

Аналогічне положення закріплено й у статті 13 Закону України «Про оренду землі».

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга і четверта статті 207 ЦК України).

Загальні засади цивільного судочинства, згідно вимог пункту 6 статті 3 ЦК України включають і добросовісність.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду розумно покладається на них.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зроблено висновок про те, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У разі, якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Як встановлено по справі, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1928/24-21 від 03 жовтня 2024 року, підпис у додатковій угоді № 1 від 28 червня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі б/н, укладеній між ОСОБА_1 , ТОВ «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (том 1 а. с. 172-175, 176-179).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із доведеності ОСОБА_1 позовних вимог належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ТОВ «Поділля Агропродукт» зазначає, що висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1928/24-21 від 03 жовтня 2024 року є єдиним доказом, на якому ґрунтуються позовні вимоги та на підставі якого винесене оскаржуване рішення суду.

В заперечення заявлених позовних вимог та в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив про існування правовідносин між власником земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 і ним, як орендарем земельної ділянки, згідно договору оренди землі від 15 вересня 2015 року і додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) від 24 червня 2018 року; про здійснення ним розрахунків по орендній платі перед орендодавцем, у підтвердження чого надав відомості на виплату готівки та платіжні інструкції з 2018 року по 2024 рік включно, а також довідку про доходи позивача, нараховані їй ТОВ «Поділля Агропродукт» від здачі в оренду земельної ділянки за період з 2018 року по 2024 рік включно, із якого утримані податки на виплачену позивачу орендну плату.

Таких обставин не заперечила і не спростувала позивач власник земельної ділянки і орендодавець ОСОБА_1 .

Встановлене свідчить про виникнення та існування між сторонами у справі правових відносин щодо оренди землі.

Суд першої інстанції не врахував наявності такого факту, як виконання сторонами умов додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки: користування земельною ділянкою орендарем і сплатою ним власнику землі орендної плати та отримання орендодавцем власником земельної ділянки орендної плати від відповідача орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт», починаючи з 2018 року і відсутність з її боку будь-яких заперечень.

Позивач ОСОБА_1 пред`явленням свого позову з підстав не укладення оспорюваного нею із ТОВ «Поділля Агропродукт» договору оренди землі, а саме додаткової угоди № 1 від 24 червня 2018 року до договору оренди землі № б/н від 15 вересня 2015 року, оскільки така нею не підписувалася, просила усунути перешкоди у користуванні нею належною їй на праві власності земельною ділянкою, діяла недобросовісно, з огляду на те, що така додаткова угода із відповідачем нею не підписувалася, проте вона не оспорила і не спростувала факту отримання нею від орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт» орендної плати за використання відповідачем цієї земельної ділянки протягом 2018-2024 років, тобто своїми діями схвалювала використання земельної ділянки орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт», право оренди якого було зареєстроване у відповідності до вимог закону.

Отже, хоча власник земельної ділянки позивач у справі, не підписувала додаткової угоди № 1 від 24 червня 2018 року до договору оренди землі від 15 вересня 2015 року, проте своєю поведінкою прийняла її умови, висловивши таким чином своє волевиявлення на продовження договірних відносин із відповідачем.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що заявлений ОСОБА_1 позов до задоволення не підлягає.

Згідно положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частини другої цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням встановлених по справі обставин та вимог цивільного процесуального закону, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Поділля Агропродукт», третя особа, що не заявляє самостійних вимог ТОВ «Агротал», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складений 15 травня 2025 року