Справа № 461/6149/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В.
Провадження № 22-ц/811/3888/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

позивача ОСОБА_1 ;

адвоката Мірошнікова П.В.

представника АТ «Державний ощадний банк України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Наумова С.В. та керівника філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Романіва І.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (в подальшому «Банк»), у якому просив суд:

-«визнати Голову правління АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 і Керівника філії Львівське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3 винними у наданні інформації що не відповідає дійсності»;

-«стягнути з п. ОСОБА_2 і п. Романіва І.М. на (позивача) користь за нанесення (позивачу) моральної шкоди та страждань 130 000, 00 гривень, ще 5 000,00 гривень за нанесення моральної шкоди тим що надана ними неправдива інформація побудила (позивача) до чотирьох поїздок за кордон з пустим картковим рахунком»;

-«покласти на відповідачей (позивача) судові витрати в розмірі: 1300,00 гривень судового збору та ще 15000,00 гривень очикуваних витрат».

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що у чат-боті Банку кожен раз, коли позивач перевіряє, чи з`явилась пенсія на карточку, Банк почав надавати позивачу інформацію про те, що у межах лімітів НБУ йому доступно зняти готівку за кордоном 12 500 грн., та розраховуватись за кордоном 100 000 грн. Однак, вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки позивач їздив до Польщі, а його картка не працювала, ні в магазинах, а ні для зняття готівки (том 1, а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (том 2, а.с. 98-100).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить:

- «визнати інформацію на (позивача) сторінці чатбота «Ощадбанку» у Вайбері та Телеграмі, яку Банк розмістив безпосередньо під інформацією про стан (позивача) пенсійного рахунку, неповною і недостовірною, тобто такою що не відповідає змісту інформації Постанови НБУ №18 від 24.02.2024 року у частині введення НБУ лімітів на отримання клієнтом коштів за кордоном»;

- «визнати юридичну особу АТ«Державний ощадний банк України» цивільно не-правоздатною у частині надання недостовірної та неповної інформації на (позивача) сторінці у чат-боті «Ощадбанку» у Вайбері та Телеграмі відносно відповідних пунктів Постанови НБУ №18 від 24.02.2024 року про введення лімітів на отримання коштів клієнтом Банку за кордоном»;

- «визнати Голову правління AT «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 винним у наданні неповної, та недостовірної інформації на (позивача) сторінці у чат-боті «Ощадбанку» у Вайбері та Телеграмі відносно відповідних пунктів Постанови НБУ №18 від 24.02.2024 року про введення лімітів на отримання коштів клієнтом Банку за кордоном»;

- «визнати Керуючого філією-Львівське обласне управління AT «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3 . Співучасником, і винним у наданні неповної та недостовірної інформації на моїй сторінці у чат-ботах «Ощадбанку» у Вайбері та Телеграмі відносно відповідних пуктів Постанови НБУ №18 від 24.02.2024 року про введення лімітів на отримання коштів клієнтом банку за кордоном»;

- «стягнути з юридичної особи AT «Державний ощадний банк України» кошти у розмірі ціни позову» (том 2, а.с. 108-112).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника АТ «Державний ощадний банк України», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

Як вбачається з позовної заяви, заявлені позовні вимоги позивач (апелянт) обґрунтовує посиланням на статті 47, 48 та 49 Закону України «Про інформацію».

В той же час, станом на час звернення до суду з даним позовом (липень 2024 року) у Законі України «Про інформацію» була всього 31 стаття.

Як також вбачається з доводів, як позовної заяви, так і апеляційної скарги, позивач (апелянт) нанесення йому моральної шкоди мотивує тим, що незважаючи на інформацію, яка розміщена в чат-ботах Банку, щодо доступного ліміту на зняття готівки та розрахунки в торгово-сервісній мережі за кордоном, позивач, перебуваючи за кордоном 09.09.2023 року, 26-27.09.2023 року, 23-24.10.2023 року та 24.05.2024 року, так і не зміг з допомогою своєї банківської картки зняти готівку чи розрахуватися з її допомогою у торгово-сервісній мережі.

В той же час, як вбачається з наявних у матеріалах справи виписок по картковому рахунку позивача, за період з 09 до 09.09.2023 року на рахунку позивача було 00 грн. 23 коп.;

-за період з 26 по 27.09.2023 року 00 грн. 80 коп.;

-за період з 23 по 24.10.2023 року 5 грн. 39 коп.;

-за період з 24 по 24.05.2024 року 4 грн. 17 коп.

Вищенаведені обставини позивачем (апелянтом) жодним чином в доводах апеляційної скарги не оспорюються та не коментуються.

А за наведених обставин (практично відсутності коштів на картковому рахунку) позивач аж ніяк не міг за межами України з допомогою своєї банківської картки зняти готівку чи розрахуватися з її допомогою у торгово-сервісній мережі, а тому доводи апелянта стосовно такої «неможливості» та «недостовірності інформації Банку» до уваги прийматися не можуть.

В результаті аналізу змісту позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, стосується надання Банком фінансових послуг та відносин банківського рахунку.

В той же час, голова правління АТ «Ощадбанк» Наумов С. В. та керівник філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» Романів І. М., не наділені процесуальною дієздатністю, відповідно - не можуть бути, як фізичні особи, відповідачами у цій справі, оскільки у відносинах з позивачем згадані особи, як посадові особи Банку, діють від імені та в інтересах Банку, виконуючи покладені на них відповідні службові обов`язки, делеговані їм згаданою юридичною особою.

В апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 травня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.