Справа № 523/5436/25
Провадження №4-с/523/41/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бокова О.М.

за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Фінростбанк), заінтересована особа, бездіяльність якої оскаржується: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів, -

В С Т А Н О В И В:

Від імені та в інтересах скаржника/боржника ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність державного виконання та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів, звернулась представник скаржника адвокат Воронцова Яна Вадимівна.

В обґрунтування скарги представник зазначила, що в лютому 2025 року скаржнику стало відомо, що на майно, яке йому належить на праві власності накладено арешти на підставі постанов Першого Суворовського ВДВС за наступними виконавчими провадженнями: В-15/690 від 10.08.2010 року (обтяження 10135400), В-15/690 від 17.11.2010 року (обтяження 10523398), АА 632448 від 06.08.2010 року (обтяження № 10128803), ВП № 46966616 від 30.03.2015 року (обтяження № 9906418).

Представник зазначає, що вказані вище виконавчі провадження закінчені, а виконавчий лист за ВП № 46966616 було повернуто стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Представник вказує, що кожна особа має право на захист свого порушеного права та відповідно, в силу положення ст. 316 ЦК України власник має право володіти та розпоряджатись майном, яке належить йому на праві власності.

На підставі викладеного просить:

-визнати бездіяльність начальника Пересипського ВДВС в м. Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси), що полягає у не знятті арешту з нерухомого боржника ОСОБА_1 протиправною;

-зобов`язати Пересипський ВДВС в м. Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту із усього нерухомого майна ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови Першого Суворовського ВДВС від 30.03.2015 року ВП № 46966616;

-зобов`язати Пересипський ВДВС в м. Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту із 771/5000 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови Першого Суворовського ВДВС від 10.08.2010 року В-15/690;

-зобов`язати Пересипський ВДВС в м. Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту із 771/5000 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови Першого Суворовського ВДВС від 17.11.2010 року.

В останнє судове засідання призначене на 08.05.2025 року сторони до суду не з`явились.

Представник заявника адвокат Воронцова Яна Вадимівна звернулась на адресу суду з заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Стягувач: ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Фінростбанк), заінтересована особа, бездіяльність якої оскаржується: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомили.

Згідно із статтею 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності сторін, які повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Дослідивши матеріали скарги, встановивши факти і відповідні їм правовідносини суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447-453 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Предметом розгляду даної скарги є доведеність неправомірності дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна належного боржнику ОСОБА_1 , який накладено постановами державної виконавчої служби та який не знято відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу тощо.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, матеріали справи встановлено, що при перевірці АСВП виявлено, що у Першому ВДВС перебувало ВП № 46966616 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-653/10 виданого 11.03.2010р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ФІНРОСТБАНК» боргу в розмірі: 53 356, 41 грн. заборгованість за вищевказаним листом, виконавчий збір та витрати по провадженню боржником не сплачено.

03.08.2015 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

У зв`язку з несплатою відсутні підстави для скасування арешту у межах вказаного виконавчого провадження (а.с.15).

Щодо інших арештів, встановлено, що за даними листа-відповіді від 24.03.2025 року при перевірці АСВП виявлено: арешт на майно боржника накладений постановою АА 632447 якою накладено арешт на 771/5000 часин квартири накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-15/690 від 10.08.2010 року; та на вищевказане майно накладений постановою В-15/690 від 17.11.2010 року надати більш детальну інформацію за виконавчими провадженнями не вдається можливим, оскільки вказані виконавчі провадження знищені, за закінченням терміну зберігання, який згідно Наказу становить 3 роки (а.с.16).

В скарзі заявник зазначає та посилається на те, що відповідно до п.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень свідчить, що інструкцією передбачена можливість державного виконавця вчинити дії направлені на скасування заходів забезпечення виконавчого провадження у випадках, коли воно було закінчено на підставі ч. 1 ст. 39 чи ч. 1 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження». При цьому обов`язок вчинення відповідних дій державного виконавця виникає в момент звернення боржника з відповідною заявою.

Разом з цим, суд не може прийняти дані доводи до уваги, оскільки згідно відомостей наданих державною виконавчою службою, виконавче провадження було повернуто стягувачу відповідно до п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція 2015 року), що є відмінними поняттями по відношенню до закінчення провадження відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, законом, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець позбавлений права самостійно зняти арешт, накладений на майно боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державним виконавцем не було порушено вимог закону та його дії щодо не зняття арешту з майна боржника на час вчинення виконавчої дії були правомірними, оскільки на час повернення виконавчого документа стягувачеві 03.08.2015 року правових підстав для зняття арешту у державного виконавця не було.

Щодо арешту накладеного в рамках виконавчого провадження В-15/690 з листа-відповіді встановлено, що надати відомості за даним виконавчим провадженням взагалі не можливо, постанови про арешт майна були винесені в 2010 році, виконавче провадження знищено.

Таким чином, враховуючи той факт, що в даному випадку дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону в межах наданих йому повноважень, тобто є правомірними, скарга ОСОБА_1 , в якій він просить визнати дії (бездіяльність) державного виконавця неправомірними та зобов`язати його зняти арешт належного йому майна задоволенню не підлягає.

Слід відзначити, що законом не передбачено зобов`язання судом державного виконавця під час розгляду скарги у порядку статті 447 ЦПК України зняти арешт з майна.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 обрав не вірний спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому відповідно до частини 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Після закриття провадження, арешт на майно боржника може залишатися не знятим, в свою чергу він може перешкоджати його використанню. Якщо таке відбувається, боржник може (має право) звернутися до суду з позовом про зняття цього арешту, оскільки виконавче провадження вже закрито.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що питання про звільнення належного ОСОБА_1 майна з-під арешту може бути вирішено шляхом пред`явлення ним позову безпосередньо до особи, в інтересах якої накладено арешт, що на думку суду, буде відповідає положенням ст.ст. 15, 16 ЦК України, оскільки в силу закону боржник не вправі звертатися з позовом до державного виконавця чи державної виконавчої служби, а не інших осіб, діями чи бездіяльністю яких порушуються його права.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 5, 12, 19, 81, 247, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (редакція 2015 року), суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Фінростбанк), заінтересована особа, бездіяльність якої оскаржується: Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеси) про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повна ухвала суду складена 12.05.2025р.

Суддя: О.М.Боков