ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8906/23 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 22-ц/818/778/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за законом.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пацуровської Олени Миколаївни на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкова Світлана Леонідівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення остаточно просила про визнання особистою власністю однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці першої черги після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді спірної квартири. Вона у встановлений законом шестимісячний строк 26.06.2023 р. звернулась до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини за законом. На час смерті вказана квартира належала померлому на праві приватної власності. Єдиними спадкоємцями після його смерті є позивачка та його повнолітній син ОСОБА_4 , який відмовився від прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу, в якій зазначив, що не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане позивачці. 28.09.2023 р. колишня дружина померлого ОСОБА_1 заявила про видачу їй свідоцтва про право власності на частку спірної квартири, як набуту подружжям за час шлюбу. Але в квітні 2008 року перед розлученням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовились про добровільний поділ майна. Так, за взаємною згодою та волею подружжя був припинений режим спільної сумісної власності щодо належного їм майна, відповідно до якого, свою частину квартири АДРЕСА_2 та перебувала у спільній власності подружжя, ОСОБА_3 за домовленістю із ОСОБА_1 подарував їх спільному сину ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_3 подарував своєму сину гараж, розташований по АДРЕСА_3 , який також був об`єктом спільною власності подружжя. В свою чергу, ОСОБА_1 17.04.2008 р. своєю заявою, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом, повідомила компетентні органи про те, що однокімнатна квартира АДРЕСА_4 придбана її чоловіком ОСОБА_3 на його особисті кошти, права спільної сумісної власності на цю квартиру вона не має. 27.05.2008 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. 15.08.2008р. між позивачкою та ОСОБА_3 укладений шлюб.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 жовтня 2024 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру АДРЕСА_4 .

Задовольняючи позов суд за безпідставністю відхилив заперечення представника відповідачки ОСОБА_5 про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються заявою відповідачки ОСОБА_1 , з якою вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Швидкіної О.О. 17.04.2008 р., в якій повідомила, що квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 придбав у період перебування їх у шлюбі на його особисті кошти, права спільної сумісної власності на цю квартиру відповідачка не має.

Суд прийшов до висновку про те, що спірна квартира була набута у власність ОСОБА_3 до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності СК України за рахунок належних йому особистих коштів, а не створена спільними зусиллями чи спільною працею сторін, тому він є її єдиним власником.

Суд також встановив, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_2 дружина спадкодавця та ОСОБА_4 - син спадкодавця. Своїми роз`ясненнями приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкова С.Л. від 06.11.2023 р. підтвердила, що 25.07.2023 р. син померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не претендує на спадщину після померлого батька.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та строк прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , у позивачки відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, суд першої інстанції визнав за позивачкою права власності на спірну квартиру.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Пацурковська О.М. просить рішення скасувати, та у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції за відсутності відповідної відмови нотаріуса помилково вказано про неможливість отримання позивачем у позасудловому порядку свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Саме по собі посилання у заяві ОСОБА_1 , з якою вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Швидкіної О.О. 17.04.2008 р., в якій повідомила, що квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 придбав у період перебування їх у шлюбі на його особисті кошти, а тому права спільної сумісної власності на цю квартиру відповідачка не має, - не є достатнім фактом сплати колишнім чоловіком особистих коштів за придбану у шлюбі між ними квартиру

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірна квартира АДРЕСА_4 була придбана ОСОБА_3 саме за рахунок належних лише йому грошових коштів, тож даний висновок суду першої інстанції є передчасним, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду, яке підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вважає, що у встановленому законом порядку та строк прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 та у неї була відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, оскільки у даному випадку виник спір чи входить до складу спадкового майна спірна квартира. Так, в матеріалах справи наявна заява відповідачки ОСОБА_1 з якою вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Швидкіної О.О. 17.04.2008 р. в які повідомила, що спірну квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_3 придбав у період перебування їх у шлюбі на його особисті кошти, права спільної сумісної власності на цю квартиру відповідачка не має.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення вказаним вимогам відповідає.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції. Доводи скарги спростовуються наведеними у відзиві на скаргу аргументами, які на відміну від доводів скарги ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20.10.1999 р., посвідченого Державним нотаріусом Восьмої Харківської нотаріальної контори Васіковою Л.Є., зареєстрованого в реєстрі № 1-10649, ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купив квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка є предметом спору у даній справі.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 28.11.1979 р. Палацом одруження м. Харкова ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.1972 р. по 27.05.2008 р.

Під час вказаного шлюбу відповідачка ОСОБА_1 17.04.2008 р. зверталась до нотаріуса з заявою про те, що спірну квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 придбав на його особисті кошти, права спільної сумісної власності на цю квартиру відповідачка не має.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 15.08.2008 р. Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 15.08.2008 р. зроблено відповідний актовий запис № 313.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого відкрилася спадщина, які позивачка ОСОБА_2 вчасно прийняла та 13.11.2023 р. звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкової С.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після померлого чоловіка ОСОБА_3 .

Згідно роз`яснень приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкової С.Л. від 06.11.2023 р. після звернення позивачки ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа № 17 /2023 року. 25.07.2023 р. була одержана заява від сина померлого ОСОБА_4 , про те, що спадщину він не прийняв, та на неї не претендує, звертатись до суду не буде з метою визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини та не заперечує, щоб свідоцтво про спадщину було видане ОСОБА_2 . Разом з тим, 28.09.2023 р. колишня дружина померлого ОСОБА_1 заявила про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя), а саме на частку квартири АДРЕСА_4 , яка набута подружжям за час шлюбу.

З договору дарування від 17.04.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алейніковою Л.П., зареєстровано в реєстрі за № 739, убачається, що ОСОБА_3 передав в дар на той час його дружині ОСОБА_1 всю належну на праві спільної сумісної власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 31.10.2023 р. позивачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зважає на правові висновки, які були висловлені КЦС ВС у справі № 390/34/17 від 10.04.2019 р. щодо добросовісності як певного стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідачка ОСОБА_1 не надала до суду обґрунтованих аргументів про те, що її вищевказана нотаріальна заява не відповідала її волі, а тому зміна її позиції щодо визнання права приватної власності на спірну квартиру за її чоловіком не відповідає критерію добросовісності, яка є загальною засадою цивільного законодавства, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та стандартом поведінки у цивільному праві. У доводах скарги відсутні обґрунтовані доводи щодо поважних причин зміні її поведінки, тому колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу аргументи скарги, за їх недоведеністю.

Відповідно до статті 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є передбаченим у ст. 16 ЦК України способом захисту, який має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, і спадкове майно не змінило володільця на іншого спадкоємця (спадкоємців), у випадку з нерухомим спадковим майном - не зареєстроване за спадкоємцем (спадкоємцями) померлого на праві власності.

У даному випадку спірним є питання, чи входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 спірна квартира АДРЕСА_4 , на яке заявила до нотаріуса свої претензії відповідачка, а тому у даному випадку дійсно виник спір про право, який суд обґрунтовано розглянув по суті. Тому безпідставними є доводи скарги про безспірність позову

Судом відповідно до наявних у справі доказів було встановлено, та відповідачкою не спростовано, що позивачка на день відкриття спадщини була дружиною спадкодавця ОСОБА_3 , якому на праві приватної власності належала спірна квартира. На спадщину, яка залишилася після його смерті претендувало два спадкоємці першої черги: позивачка та син померлого ОСОБА_4 , який відмовився від спадщини на користь позивачки ОСОБА_2 , та яка у встановлений законом строк подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, тобто вчасно прийняла її.

Разом з тим, позивачу за місцем її звернення про прийняття спадщини було роз`яснено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машковою С.Л. від 06.11.2023 р., що після звернення позивачки ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа № 17 /2023 року. 25.07.2023 р. та 28.09.2023 р. колишня дружина померлого ОСОБА_1 заявила про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя), а саме на частку квартири АДРЕСА_4 , яка набута подружжям за час шлюбу.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, встановивши фактичні обставини у справі, які мають юридичне значення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину у встановлений законом строк, звернувшись до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже, наданими суду доказами підтвердила право на спадкування за законом спірної квартири після померлого чоловіка.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є безпідставними та спростовуються наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_1 , з якою вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Швидкіної О.О. 17.04.2008 р., в якій повідомила, що квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 придбав у період перебування їх у шлюбі на його особисті кошти , права спільної сумісної власності на цю квартиру відповідачка не має.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних та відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пацуровської Олени Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 03 червня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегії Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук.