ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16569/22

Провадження № 22-ц/820/1040/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

за участю: представників апелянта адвокатів Киричук Н.В., Сергійчука Ю.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Пасічника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/16569/22 заапеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд», яка подана його представником адвокатом Киричук Наталією Валеріївною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року, в складі судді Заворотної О.Л., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: державний реєстратор Хмельницької міської ради Юзькова Ірина Вікторівна, про скасування рішення державного реєстратора,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2022 року ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати рішення державного реєстратора Юзькової І.В. №56142229 від 14 січня 2021 року про проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, гараж блок № НОМЕР_1 (два гаражі обладнані чотирма дверима, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки (відсутній), за ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 січня 2021 року державним реєстратором Хмельницької міської ради Юзьковою І.В. було вчинено реєстраційні дії щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме, блок гаражів № НОМЕР_1 , обладнаний чотирма гаражними дверима, загальною площею 97,6 кв.м. Позивач вважає прийняте рішення протиправним, оскільки 21 червня 2007 року за відповідачем було зареєстровано право власності на гараж, блок № НОМЕР_1 (два гаражі на три двері), загальною площею 66,8 кв.м. Для державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор перенесла з суттєвими змінами, які не ґрунтуються на правовстановлюючих документах, запис про право власності з Реєстру прав на нерухоме майно. На сьогоднішній день між ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» та ОСОБА_1 існує судовий спір у справі №686/5838/18 за позовом ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» про визнання права власності. Володіючи інформацією, що блок №2 (два гаражі на три двері), який належить відповідачу, та гаражі № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , які належать ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд», є різними об`єктами нерухомості (відрізняються назвою, площею, інструктивними та технічними характеристиками, що підтверджується висновком судового експерта), відповідач свідомо вчинив дії, спрямовані на неправомірне заволодіння майном ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд», шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на підставі сфальсифікованих документів, а державний реєстратор своїм рішенням від 14 січня 2021 року зареєструвала право власності за ОСОБА_1 на інше майно, ніж те, яке передбачено правовстановлюючим документом та відомостями в Реєстрі прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване відсутністю порушеного права позивача, яке потребує захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, що гаражі під № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , які перебувають у власності позивача, не є гаражним блоком № НОМЕР_1 (два гаражі на три двері), які зареєстровані за відповідачем. Так, відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ОСОБА_1 належить блок гаражів № НОМЕР_1 (два гаражі на три двері), загальною площею 120,2 кв.м. по АДРЕСА_1 . Державний реєстратор зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ОСОБА_1 , на нерухоме майно блок гаражів № НОМЕР_1 обладнаний чотирма гаражними дверима, загальною площею 97,6 м кв., який згідно з описом, зазначеним в Державному реєстрі, складається з гаражів № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 . Таким чином, відповідач подав заяву та документи на реєстрацію, а державний реєстратор своїм рішенням від 14 січня 2021 року зареєструвала право власності за ОСОБА_1 на інше майно, ніж передбачено правовстановлюючим документом та відомостями, які були в Реєстрі прав на нерухоме майно. При цьому, державний реєстратор до складу нерухомого майна ОСОБА_1 включила майно, яке має характеристики нерухомого майна, що належить ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд». Так, нерухоме майно - гаражі АДРЕСА_2 належать ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд».

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2025 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21 квітня 2025 року продовжено Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» та ухвалою суду від 29 квітня 2025 року призначено справу до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що тотожність гаражів № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (блок № НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_1 підтверджується низкою судових рішень, технічною документацією, відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та висновком судової будівельно-технічної експертизи. Твердження апелянта, що відповідач свідомо вчинив дії, спрямовані на неправомірне заволодіння майном ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на підставі сфальсифікованих документів, не відповідають дійсності та не підтверджені належними та допустимими доказами. На думку відповідача, ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» зловживає процесуальними правами, що полягає у введенні суду в оману щодо фактичних обставин спірних правовідносин.

В судовому засіданні представники апелянта ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» адвокати Киричук Н.В. та Сергійчук Ю.В. вимоги апеляційної скарги підтримали, просили скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пасічник Я.С. проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Третя особа державний реєстратор Хмельницької міської ради Юзькова Ірина Вікторівнапро дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юзькової І.В. від 14 січня 2021 року №56142229 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101) блок гаражів № НОМЕР_1 , обладнаний чотирма гаражними дверима, загальною площею 97,6 кв.м.

Відповідно до свідоцтва, виданого 09 листопада 2004 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Поліщук Н.В., ОСОБА_1 належить на праві власності майно, яке складається з блоку №2 загальною площею 120,2 кв. м., що розташовані по АДРЕСА_1 , придбане за 20169 грн з прилюдних торгів, яке раніше належало ВАТ «Хмельницькбуд» на підставі наказу представництва Фонду державного майна у м. Хмельницькому про приватизацію №20 від 27 червня 1995 року, затвердженого плану приватизації від 27 червня 1995 року.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28 жовтня 2004 року у справі №2/188-Н відмовлено у задоволенні позову ВАТ «Фірма «Хмельницькбуд» до ДП «Спецсервіс» МВС України про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна ВАТ «Фірма «Хмельницькбуд», що відбулися 27 лютого 2004 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 листопада 2006 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19 лютого 2007 року, позов ОСОБА_1 до ВАТ «Фірма «Хмельницькбуд» про усунення перешкод в користуванні майном задоволено, а в зустрічному позові ВАТ «Фірма «Хмельницькбуд» до ОСОБА_1 , Державної виконавчої служби в м. Хмельницькому, Державного підприємства МВС України «Спецсервіс» в особі Хмельницької філії, про визнання прилюдних торгів по продажу майна підприємства, акту державного виконавця про затвердження результату торгів та свідоцтва про право власності недійсним, відмовлено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2012 року у справі №2218/8658/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06 листопада 2013 року, зобов`язано ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» усунути перешкоди у здійсненні користування, володіння та розпорядження ОСОБА_1 належним йому блоком АДРЕСА_3 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг від 14 січня 2021 року) ОСОБА_1 є власником блоку гаражів № НОМЕР_1 , обладнаного чотирма гаражними дверима (загальна площа - 97,6 кв.м., гараж № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) по АДРЕСА_1 ). Підставою виникнення права власності вказано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09 листопада 2004 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №686/5838/18, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання права власності.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 43, 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 зазначено, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі №925/642/19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачами способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, посилаючись на те, що державний реєстратор порушив порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та безпідставно зареєстрував право власності за відповідачем, чим фактично змінив власника майна.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 8 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 зазначила, що скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Такий висновок також викладено у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, від 30 червня 2020 року у справі №922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі №910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 вересня 2020 року у справі №914/1201/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19-ц, від 16 грудня 2020 року у справі №676/58/17-ц.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що вказані позовні вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора є неефективним способом захисту та не зможе відновити порушених, на думку позивача, прав.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19).

Доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача, оскільки спірним рішенням державного реєстратора від 14 січня 2021 року зареєстровано право власності на блок гаражів № НОМЕР_1 (два гаражі на три двері), загальною площею 120,2 кв.м. по АДРЕСА_1 , що належить ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд», слід відхилити.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2012 року у справі №2218/8658/12 встановлено, що 27 лютого 2004 року на публічних торгах з примусової реалізації майна належного ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд», ОСОБА_1 придбав гаражі блок НОМЕР_1 , розміром 16,7 х 7,2 х 3,0 м., площею 120.2 кв.м., будівельним об`ємом 360,7 куб.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом №16 про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, відомістю №16 від 27 лютого 2004 року та актом про проведення прилюдних торгів від 03 березня 2004 року, що затверджений начальником відділу державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції. 09 листопада 2004 року позивачеві на придбане майно було видане свідоцтво на право власності, що складається з блоку №2 (два гаражі на три двері) загальною площею 120,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . 21 червня 2007 року вказані гаражі, як власник зареєстрував Хмельницькому бюро технічної інвентаризації.

Вищевказаним рішенням зобов`язано ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні ОСОБА_1 належним блоком №2 (два гаражі на три двері) загальною площею 120,2 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року у справі №686/5838/18, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Фірма «Хмельницькбуд» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перший відділ Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про визнання права власності на гараж № НОМЕР_2 , загальною площею 30,8 кв.м., гараж № НОМЕР_3 , загальною площею 30,4 кв.м., гараж № НОМЕР_4 , загальною площею 16,2 кв.м., гараж № НОМЕР_5 , загальною площею 20,2 кв.м., що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 .

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Таким чином, встановлені вищевказаними судовими рішеннями обставини є преюдиційними відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України і не підлягають доказуванню у цій справі.

Позивач не довів належними та допустимими доказами, що він є власником спірних гаражів, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутнє право, яке потребує захисту, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд», яка подана його представником адвокатом Киричук Наталією Валеріївною, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко