№ 207/2838/25
№ 2-з/207/18/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м.Кам`янське

Південний районний суд міста Кам`янського у складі судді Бушанської О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подається разом з позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача - 1 ОСОБА_2 , відповідача -2 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики (розписки) від 04.08.2023 у розмірі 16000 євро.

Одночасно з вказаним позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту чи заборон на будь-які дії щодо розпорядження майном, а саме вантажним автомобілем МАN (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який за державною реєстрацією зареєстрований за ОСОБА_4 .

В обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідно до змісту розписки ОСОБА_2 взяв у нього в борг 16 000 Євро на купівлю вантажного автомобіля МАN (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який за державною реєстрацією зареєстрований за ОСОБА_4 , тобто за дружиною ОСОБА_2 . За умовами позики по розписці, відповідач ОСОБА_2 зобов`язується повернути позику в строк до 07.03.2025, але на час звернення позикодавця з позовом до суду, позичальник боргові зобов`язання не виконав, позику не повернув. Позивач вважає, що після того, як відповідачі дізнаються про відкриття провадження у справі про стягнення заборгованості, відповідач ОСОБА_3 може безперешкодно відчужити, продати, подарувати автомобіль, який був придбаний на позичені кошти.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує наступні обставини.

Частиною першою ст.2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч.1 ст.10 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частинами 1,2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150цього Кодексузаходів забезпеченняпозову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пунктів 1, 2, 4 ч.1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (п.10 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №914/970/18).

Зміст позовної заяви свідчить про те, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики (розписки) від 04.08.2023 у розмірі 16000 євро.

Тобто предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів із боржника у зв`язку із невиконанням ним зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення позики. При цьому, відчуження майна, на яке може бути звернене стягнення, при виконанні судового рішення може унеможливити його виконання.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги наявність між сторонами спору щодо невиконання зобов`язань за договором позики у розмірі 16000 євро, отримання відповідачем позики для придбання вантажного автомобіля МАN (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 ), суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхомнакладення арешту чи заборон на будь-які дії щодо розпорядження майном, а саме вантажним автомобілем МАN (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який за державною реєстрацією зареєстрований за ОСОБА_4 ,є співмірним із заявленими позовними вимогами, наявний зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також наявні підстави для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження на нерухоме майно ймовірне його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд зауважує, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, є відповідним змісту позовних вимог та зможе гарантувати реальне виконання рішення суду, не створює невиправданих обмежень відповідачів в їх правах.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.149-153, 258-261, 354 ЦПК України, суд

УХВ А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову- задовольнити .

Накласти арешт на вантажний автомобіль МАN (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ), який за державною реєстрацією зареєстрований за ОСОБА_4 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном, а саме вантажним автомобілем МАN (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Суддя О.В.Бушанська