Справа № 465/9532/23 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/517/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Марко О.Р.

з участю представника позивача Пилипенка С.В., представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року в складі судді Марків Ю.С. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ТОВ «Кей Колект» звернувся до суду з позовом до відповідачів Панцерно- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 3% річних в розмірі 77 821,11 грн. та нарахованих інфляційних втрат в розмірі 256 931,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ "УкрСиббанк") та Панцерно- ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 20 000 доларів США строком до 31.08.2018 зі сплатою 15% річних, а також договори споживчого кредиту №0 від 26.06.2006 та №0 від 13.09.2006. В забезпечення виконання зобов`язань за цими договорами між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 були укладені договори поруки.

У зв`язку із неналежним виконанням умов за кредитними договорами ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Франківського районного суду м.Львова з позовом про стягнення заборгованості з Панцерно- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 529 839,61 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.02.2012 року позов задоволено; стягнуто солідарно з Панцерно- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг за кредитним договором №0 від 02.09.2008, що в гривневому еквіваленті складає 200 835,37 грн.; борг за кредитним договором №0 від 26.06.2007, що в гривневому еквіваленті складає 170 397,98 грн.; борг за кредитним договором №00 від 13.09.2006, що в гривневому еквіваленті складає 154 994,66 грн.

Для примусового виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчі листи №2/1326/898/2012.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за яким права вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до Панцерно- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитними договорами відступлена ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.08.2013 змінено сторону - стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому листі №2/1326/898/2012.

Зазначає, що після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, вираженої у гривнях, кредитор позбавляється можливості коригувати суму заборгованості відповідно до коливань курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют, але не позбавляється права на відшкодування втрат у відповідності до ст.625 ЦК України.

Оскільки на даний момент відповідачами рішення суду не виконано, просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КейКолект» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто з Панцерно- ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» 3% річних в розмірі 77821 (сімдесят сім тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 11 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Панцерно- ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) грн. 45 коп.

Рішення суду оскаржив позивач ТОВ «Кей Колект», вважає незаконним в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 256931,94 грн.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки рішенню Франківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2012 року по справі №2-988/11, яким фактично суд змінив валюту зобов`язання з доларів США на гривню, стягнувши з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», заборгованість за кредитним договором в розмірі 529 839 грн. 61 коп.

Звертає увагу, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. При цьому у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Враховуючи, що відповідачкою порушено грошове зобов`язання, яке виникло з рішення суду та виражено у гривні, висновок суду першої інстанції про те, що у позивача не виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти, є помилковими.

Питання правомірності стягнення з боржника інфляційних втрат за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, заборгованість за яким стягнута з боржника в гривнях була предметом розгляду Верховного Суду у справі № 921/542/20.

Висновок Верховного Суду, на який посилався суд першої інстанції, викладений у постанові від 03 березня 2021 року у справі №130/2604/18 не є релевантним до спірних правовідносин, оскільки прийнятий за інших обставин справи.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення у відповідній частині про стягнення Панцерно- ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей Колект» інфляційних втрат в розмірі 256 931 грн. 94 коп. Вирішити питання судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки рішення оскаржене позивачем лише в частині відмови у задоволенні позовних про стягнення інфляційних втрат, відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України, в іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Так, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей Колект» в частині стягнення інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що предметом укладених між сторонами Кредитних договорів є грошові кошти в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті (долар США), а тому передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати не підлягають стягненню, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції були відновлені еквівалентом іноземної валюти.

При цьому суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц, в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 130/2604/18, в постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 361/4822/18.

Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує таке.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 13 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який перейменовано на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачкою Панцерно- ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі строком повернення до 12.09.2016, зі сплатою відсотків у розмірі 11,3 % річних.

Окрім цього, 26 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою Панцерно- ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 21000,00 доларів США зі строком повернення до 25.06.2017, зі сплатою відсотків у розмірі 13,5 % річних.

Також, 02 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачкою Панцерно- ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 20000,00 доларів США зі строком повернення до 31.08.2018, зі сплатою відсотків у розмірі 15,0 % річних.

У зв`язку з неналежним виконанням умов вищевказаних договорів ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до Панцерно- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 08.02.2012 року (справа №2-988/11) позов задоволено.

Стягнуто солідарно з Панцерно- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ПАТ „УкрСиббанк" борг за Кредитним договором №0 від 02.09.2008 р., що в гривневому еквіваленті складає 200 835,37 грн., з яких: 24 520,45 дол. США, що згідно курсу НБУ становить - 194 986,62 грн., пеня та штрафні санкції - 5 848,75 грн.; борг за Кредитним договором №0 від 26.06.2007 р., що в гривневому еквіваленті складає 170 397,98 грн., з яких: 20 668,58 дол. США, що згідно курсу НБУ становить - 164 356,55 грн., пеня та штрафні санкції - 6 041,43 грн.; борг за Кредитним договором №0 від 13.09.2006 р., що в гривневому еквіваленті складає 158 606,26 грн., з яких: 19 491,28 дол. США, що згідно курсу НБУ становить - 154 994,66 грн., пеня та штрафні санкції - 3 611,60 грн., а всього стягнуто солідарно 529839,61 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили і на виконання про стягнення боргу Франківський районний суд м. Львова видав виконавчийлист.

12.12.2011 між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" зобов`язується передати у власність ТОВ "Кей-Колект", а останнє прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ "УкрСиббанк" за плату та на умовах, визначених цим договором.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.08.2013 замінено сторону стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «Кей-Колект» у виконавчому провадженні, яке відкрито постановою Франківського ВДВС Львівського МУЮ в Львівській області від 18.03.2013 по виконавчому листі №2/1326/898/2012 про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з Панцерно- ОСОБА_3 коштів у розмірі 531659,61 грн.

Судом також встановлено, що грошові зобов`язання на виконання вказаного вище рішення не виконані.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини , але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти (частина друга статті 11 ЦК України).

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження 254цс 19). Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказано, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

У постанові в справі №340/385/17 від 27 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним.

Таким чином, оскільки АТ «УкрСиббанк» скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу про стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ, відтак, з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №340/385/17.

З огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання з повернення суми боргу саме у гривневому еквіваленті в розмірі 531659,61 грн., апеляційний суд приходить висновку, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Враховуючи наведене, кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові в національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за ч.2 ст. 625 ЦК України на нарахування інфляційних втрат на таку заборгованість боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання.

Саме про таке застосування зазначених норм права йде мова у правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 921/542/20, від 08 лютого 2024 року у справі №303/9999/21.

Отже, апеляційним судом встановлено, що незважаючи на укладення договору кредиту в іноземній валюті, стягнення з боржника заборгованості на підставі рішення суду відбувалося в національній валюті - гривні. Тому кредитор має право на нарахування індексу інфляції на зазначену прострочену заборгованість боржника.

Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованого стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, виходячи з того, що кредитний договір укладений щодо іноземної валюти.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та ґрунтуються на нормах закону та практиці Верховного Суду.

Відповідно до наданого апелянтом розрахунку заборгованість відповідачів із суми інфляції за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 256931 грн. 94 коп., іншого розрахунку сторона відповідача не надала.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до положень ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вимоги про стягнення з відповідачки Панцирно- ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кей Колект» інфляційні втрати у розмірі 256931 грн. 94 коп. за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

При цьому колегія суддів зауважує, що строк позовної давності позивачем дотриманий, оскільки відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин.

В подальшому, дію карантину неодноразово було продовжено та постановою КМУ від 27.09.2023 №651, карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «Кей Колект» сплачено судовий збір у розмірі 5021,31 грн (а.с. 30), проте судовим рішенням стягнуто лише 1167,45 грн, різниця в сумі 3 853,86 грн. теж підлягає стягненню з відповідачки Панцерно- ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Кей Колект» підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмір 4624,77 грн (а.с. 204), тому з відповідача Панцерно- ОСОБА_3 на користь позивача ТОВ «Кей Колект» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» про стягнення з відповідачки Панцирно- ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» інфляційних втрат у розмірі 256931 грн. 94 коп. скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Панцерно- ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» інфляційні втрати у розмірі 256931 (двісті п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривень 94 копійок за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року в частині стягнення з Панцерно- ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції змінити, збільшивши розмір судового збору з 1167 гривень 45 копійок до 5021 (п`ять тисяч двадцять одна гривня) 31 копійок.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Панцерно- ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» 4624 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривень 77 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 травня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк