Провадження № 2/206/561/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 м. Дніпро Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Нестеренко Т.В.,

при секретарі Шевцовій В.В.,

за участі представника відповідача, адвоката Кравченка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Самарського районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 12 серпня 2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 07710-08/2021 (далі - Кредитний договір).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Також, п.п. 1.7. п. 1 Кредитного договору, Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на

правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту. які розміщені на сайтах Товариства - https://wwyy.zecredit.com.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, І іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 31012023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу).

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28275 грн., з яких:

-6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-21775 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «ІНВЕСТРУМ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Згідно п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 31.01.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 07710-08/2021 в розмірі 28275 грн., з яких: 6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21775 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової Оформи, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19,

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших нформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно бо звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач повідомив, що ним не здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ.

Також, на вимогу п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило, що іншого позову до Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не подано.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить:

- судовий збір за подання позовної заяви - в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн. - станом на 01.01.2024) і не більше 350 розмірівпрожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1514 грн.).

Окремо позивач повідомив, що ним не здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви в порядку визначеному п. 7 ч. 3 ст. 175 ЩІК України.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, позивач має право задовольнити свої порушенні права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за кредитним договором, нарахованою відповідно до умов кредитного договору та ст.625 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, Законом можуть бути визначені винятки щодо , представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ч. З ст. 58 ЦПК України, Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, мас цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Разом із тим, позивач повідомив суд, що довіреність представника на представлення інтересів ТОВ «ФК «ЄАПБ» видана Генеральним директором ТОВ «ФК«ЄАПБ» Ревуновим Романом Олеговичем відповідно до п.п. 15.5.5. Статуту ТОВ "ФК «ЄАПБ», яким передбачено право Генерального директора видавати довіреності третім особам на здійснення дій від імені Товариства, за винятком дій (повноважень, віднесених до компетенції Загальних зборів).

На підтвердження повноважень Генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ревунова Романа Олеговича Позивач долучив до позовної заяви засвідчені належним чином копію Протоколу № 41 Загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «ФК «ЄАПБ» та копію Наказу про призначення Генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином позивач просив суд прийняти позовну заяву до розгляду та здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором № 07710-08/2021 в розмірі 28275 грн., з яких: 6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21775 грн. - сума заборгованості за відсотками та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати.

Представником відповідача, адвокатом Кравченком О.М. до суду був направлений відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно якого останній зазначив, що з позовними вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сторона позивача не згодна з наступних міркувань.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1. письмовими, речовими і електронними доказами; 2. висновками експертів; 3. показаннями свідків. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 78 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (частина перша статті 83 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина третя статті 83 ЦПК України). Учасник справи повинен письмово повідомити суд про неможливість подання доказів у встановлений строк і зазначити причини цього з зазначенням доказів, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина четверта статті 83 ЦПК України). Суд може встановити додатковий строк для подання доказів в разі, якщо визнає поважними причини неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк (частина п`ята статті 83 ЦПК України). В разі зміни обставин, що підлягають доказуванню в справі, в зв`язку зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів (частина сьома статті 83 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Частиною другою статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частина третя статті 100 ЦПК України). При поданні суду учасником справи копії електронного доказу необхідно зазначати про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу (частина четверта статті 100 ЦПК України). В разі подання копії (паперової копії) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина п`ята статті 100 ЦПК України). Статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Частиною шостою статті 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Виходячи зі змісту п. 1.2. Договору про надання фінансового кредиту № 07710- 08/2021, укладеному між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , строк надання кредиту у сумі 6500 грн. нараховує 25 днів, тобто термін виконання кредитного договору був визначений до 05.09.2021. Обчислювання строку користування кредитом та нарахування процентів встановлюється п. 2.5. зазначеного Договору, відповідно до якого вони здійснюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнтові до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Однак, пунктом 4.3. Договору № 07710-08/2021 вводяться обмеження щодо тривалості нарахування відсотків за кредитом не більш ніж 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладання договору, тобто не пізніше 09.11.2021. Тобто, відповідно до умов зазначеного Договору, в ньому визначений лише строк надання кредиту, який нараховує 25 днів, та строк нарахування процентів за кредитом, який не повинен перевищувати 90 днів. При цьому кількість та обсяг платежів по погашенню тіла кредиту та відсотків за ним не встановлені.

З аналізу матеріалів справи випливає, що до позову в якості доказів додані:

1. Паперова копія Договору про надання фінансового кредиту № 07710-08/2021 завірена представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І., де в якості підпису Клієнта значиться запис: «Електронний підпис W51644».

Відповідно до п. 1.7. зазначеного Договору, його невід`ємною частиною є Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua. Також у п. 6.4. Договору визначено, що підписанням цього Договору Клієнт дає свою згоду на те, щоб Графік розрахунків розміщувався в електронному вигляді в Особистому кабінеті Клієнта на веб-сторінці Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Однак, під час переходу по зазначеній електронній адресі випливає напис: «Не вдається підтвердити справжність цього веб-сайту чи цілісність цього з`єднання». При цьому паперова копія Правил надання коштів у позику до позову не надається.

2. Паперова копія Заявки на відстрочення виконання зобов`язання, в якій визначається про сплату ОСОБА_1 суми в розмірі 1365,00 грн. нібито необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п. 4.6. Правил надання коштів у позику. На одному аркуші із Заявкою роздрукована Додаткова угода № 3 від 07.09.2021, яка завірена представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І., де в якості підпису Клієнта значиться запис: «Електронний підпис 0812». Відповідно до цієї угоди зобов`язання за договором відстрочуються на 7 днів, тобто до 13.09.2021. При цьому у таблиці, яка додається, вказано прострочка кількістю у 2 дні.

3. Паперова копія Заявки на відстрочення виконання зобов`язання, в якій визначається про сплату ОСОБА_1 суми в розмірі 1365,00 грн. нібито необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п. 4.6. Правил надання коштів у позику. На одному аркуші із Заявкою роздрукована Додаткова угода № 3 від 20.09.2021, яка завірена представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І., де в якості підпису Клієнта значиться запис: «Електронний підпис 9368». Відповідно до цієї угоди зобов`язання за договором відстрочуються на 7 днів, тобто до 26.09.2021. При цьому у таблиці, яка додається, вказано прострочка кількістю у 7 днів.

4. Паперова копія Заявки на відстрочення виконання зобов`язання, в якій визначається про сплату ОСОБА_1 суми в розмірі 3510,00 грн. нібито необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п. 4.6. Правил надання коштів у позику. На одному аркуші із Заявкою роздрукована Додаткова угода № 3 від 29.11.2021, яка завірена представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І., де в якості підпису Клієнта значиться запис: «Електронний підпис W0512». Відповідно до цієї угоди зобов`язання за договором відстрочуються на 60 днів, вже до 27.01.2022. При цьому у таблиці, яка додається, вказано прострочка кількістю у 64 дні.

Як стверджує ОСОБА_1 , ніяких заявок щодо відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 07710-08/2021 він не подавав, тим паче не підписував ніяких додаткових угод електронним підписом. Натомість, у зазначені дні, а саме 07.09.2021, 20.09.2021 та 29.11.2021, він сплачував тіло та відсотки за кредитом, здійснюючи перерахування грошових коштів у сумі 1365,00 грн., 1365,00 грн. та 3510,00 грн. відповідно, зі своєї зарплатної банківської картки , яка зараз вже не дійсна, на рахунок кредитної установи ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ».

Окрім цих платежів, у період з 20.09.2021 по 29.11.2021 ним декілька разів здійснювалися перекази грошових коштів на загальну суму 4322,5 грн., про які не має відомостей у позові чи додатках до нього.

Взагалі, Відповідач у період з 07.09.2021 по 29.11.2021 сплатив ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» грошові кошти на суму 10562,50 грн., що дорівнює первісно визначеній у Графіку розрахунків сумі тіла кредиту (6500 грн.) разом з відсотками за 25 днів (4062,50 грн.). Як свідчить аналіз представлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» доказів, окрім різниці в електронних підписах ОСОБА_1 , вони містять ще ряд нестиковок.

Так, різні додаткові угоди від 07.09.2021, 20.09.2021 та 29.11.2021 мають один номер (№ 3), хоча укладені у різні дні. Правила надання коштів у позику не надані Позивачем в якості доказів а ні в електронному, а ні в паперовому вигляді, при цьому посилання на адресу веб-сайту не працює.

Крім того, до позову не надані в якості доказів а ні електронні, а ні паперові квитанції щодо сплати ОСОБА_1 грошових коштів, нібито необхідних для відстрочення виконання зобов`язання. Тому записи у «Заявках на відстрочення виконання зобов`язання» про сплату Клієнтом цих сум саме у розрахунок відстрочення зобов`язань, а не в якості сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками по ньому, є необґрунтованими та визиває недовіру до такого формулювання. Таким чином, хоч зазначені документи і підтверджують сплату ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, вони у повній мірі не відображають дійсні факти. Оригінали електронних документів, на яких містяться електронний підпис Відповідача, Позивачем суду надані не були. Вимоги до суду, щодо витребування таких доказів від інших осіб, наприклад ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», Позивач не заявляв. Натомість, роздруковані на папері та завірені представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І. паперові копії цих документів, не відповідають дійсності, у зв`язку з чим викликають сумнів у їх достовірності.

На підставі викладеного у Відповідача виникають сумніви щодо повноти та достовірності доказів, наданих ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, у додатку 6 до позову виявляє собою Розрахунок заборгованості за кредитним договором. Однак, в ньому містяться лише відомості про наявність у період з 31.01.2023 по 31.05.2024 у розмірі 28275 грн., яка була передана до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та не змінювалася. З позовної заяви виходить, що зазначена цифра заборгованості включає в себе тіло кредиту у розмірі 6500 грн. та суму заборгованості по відсоткам у розмірі 21775 грн. Остання сума, відповідно до умов договору, повинна розраховуватися з формули, що включає в себе грошовий еквівалент користування кредитом за добу, помножений на кількість днів прострочки. При цьому грошовий еквівалент користування кредитом за добу (ГЕ), відповідно до п. 2.5. Договору, складає залишок заборгованості по кредиту (ЗЗпК), розділений на 100% та помножений на фіксовану процентну ставку за день користування (ФПС). За матеріалами позову, залишок заборгованості по кредиту не змінювався та дорівнював тілу кредиту у сумі 6500 грн. Також не змінювалася процентна ставка за день користування, яка складала 2,5%. ГЕ = (ЗЗпК / 100%) х ФПС = (6500 грн./ 100%) х 2,5% = 162,5 грн. Виходячи з цього, грошовий еквівалент користування кредитом за добу повинен дорівнюватися 162,5 грн. Такий розрахунок підтверджується відомостями, зазначеними у таблиці, зазначеній у додатковій угоді від 07.09.2021. Так, сума відсотків за користування кредитом (СВ) складає 4387,5 грн., яка розраховується із суми строку кредиту (СК) у кількості 25 днів з кількістю прострочених днів (КПД), яка станом на 07.09.2021 складала 2 дня, помножених на грошовий еквівалент користування кредитом за добу. СВ = (СК + КПД) х ГЕ = (25 + 2) х 162,5 грн. = 4387,5 грн. При цьому загальна заборгованість (ЗЗ) складає суму між залишком заборгованості по кредиту (ЗЗпК) та сумою відсотків за користування кредитом (СВ): ЗЗ = ЗЗпК + СВ = 6500 грн. + 4387,5 грн. = 10887,5 грн. Однак, розрахунки, які приведені у таблицях Додаткових угод від 20.09.2021 та 29.11.2021 не відповідають цій формулі та не містять будь-якої іншої розшифровки. Також, ніде у позовній заяві не зазначено загальна кількість днів на які нараховувалась фіксована процентна ставка, а тому відсутній розрахунок, який би підтверджував суму заборгованості по відсоткам у розмірі 21775 грн. Крім того, у позовній заяві відсутні розрахунки, які враховували б здійснені ОСОБА_1 платежі.

На підставі викладеного, можна стверджувати про те, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося не прозоро та не аргументовано, тобто Позивач не зміг довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Ще однією підставою для визнання не правомочними вимоги Позивача є та обставина, що під час дії зазначеного кредитного договору до теперішнього часу ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, який приймав безпосередню участь у захисті Батьківщини від російських загарбників спочатку під час проведення АТО та ООС, а починаючи з 24.02.2022 - у відсічі повномасштабної збройної агресії російської федерації на території України.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Пунктом 15 статті зазначеного Закону визначається, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Підсумовуючи викладене, сторона Відповідача наполягає на тому, що: - ОСОБА_1 повністю виконав свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» за зазначеним кредитним договором; - відсотки за кредитом нараховані не вірно; - кредитними установами не враховані відомості щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у захисті Батьківщини, що впливає на розмір та строки погашення відсотків за кредитом.

Тому сторона Відповідача повністю заперечує проти усіх позовних вимог. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України -, просить: Відмовити в задоволенні позовних вимог у справі № 175/15068/24 за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - в повному обсязі.

У відповідь на відзив представника відповідача позивачем направлена на адресу суду відповідь на відзив, згідно якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом Відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав Позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання Кредитного договору.

Перша судова палата Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВСУ № 61-20799 св 19 по справі № 561/77/19 від 16.12.2020 щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «……Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).» Укладення Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Первісного кредитора, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Первісним кредитором правильності введення коду, направленого Первісним кредитором на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Первісного кредитора. Тобто, верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційнокомунікаційній системі Первісного кредитора (ІТС Первісного кредитора) та доступний, зокрема, через сайт Первісного кредитора та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення Кредитного договору було здійснено в електронній формі в інформаційнотелекомунікаційній системі (ІТС) Первісного кредитора. Позичальник здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Первісного кредитора, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Позичальник обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Позичальника, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Позичальник зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Позичальника. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У заявці Позичальник зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Первісним кредитором рішення про надання кредиту. Заповнюючи Заявку, Позичальник дає свою згоду на передачу Первісному кредитору своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану і його здатності виконати зобов`язання за договором. Первісний кредитор має право зателефонувати Позичальнику за телефонним номером, вказаним в заявці, як для підтвердження повноти, точності, достовірності зазначеної в заявці інформації, так і для отримання інших відомостей, які необхідні для прийняття рішення про надання кредиту. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в Особистому кабінеті в ІТС Первісного кредитора визнаються вчиненими Позичальником. При заповненні форм заявки Позичальнику необхідно внести всі обов`язкові дані, включаючи ПІБ, ІНН, адресу, суму бажаного кредиту, реквізити банківської картки, номер мобільного телефону та ін. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Первісного кредитора здійснює реєстрацію заявника на Сайті Первісного кредитора і формує Особистий кабінет Позичальника. Приймаючи Заявку до розгляду, Первісний кредитор не приймає на себе зобов`язання надати кредит. У разі прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, Первісний кредитор робить Позичальнику в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, який містить усі істотні умови. Позичальник може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності Позичальника прийняти пропозицію (оферту), Позичальник натискає кнопку Згоди, після чого Позичальнику надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Позичальник має ввести у відповідне поле. У момент введення коду на Сайті Первісного кредитора Позичальник направляє Первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду Кредитний договір вважається підписаним. Тобто, для укладання Кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Саме у Договорі оферти Первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Наведене вище, у свою чергу свідчить про належне укладення Кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки, щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанова від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22.11.2021 у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.01.2022 у справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Для укладення Кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті Первісного кредитора Позичальником ВЛАСНОРУЧ!

Таким чином, Кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений.

Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення Кредитного договору, підлягають виконанню. Також, виходячи з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання Кредитного договору, або визнання його не дійсним тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати Відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором є нічим іншим як визнання Кредитного договору такими що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також ПІДТВЕРДЖЕННЯМ ОТРИМАННЯМ ВСІХ БЛАГ ПЕРЕДБАЧЕНИХ Кредитним договором.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки Кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим.

Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі та підписання Кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку засвідчувальним написом «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, що скріплюється печаткою.

Водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому, якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа.

У відповідності до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У частині 3 ст. 99 КПК України законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Така позиція відповідає судовій практиці. Зокрема, постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №554/5090/16-к (провадження № 51-1878кмо21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Таким чином, ототожнення електронного доказу, як засобу доказування та матеріального носія такого документа, є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. До того ж, не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу (Постанова ВС від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20).

Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі та підписання Кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач, після отримання Відзиву на позовну заяву, звернувся до Первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детального розрахунку заборгованості за укладеним з Відповідачем договором. Станом на 07 квітня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» було отримано наступні документи:

- Детальний розрахунок заборгованості за Договором № 07710-08/2021.

Також позивач звернув увагу суду на те, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані Первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу. Однак, Позивач звернувся до первісних кредиторів із запитами для отримання додаткових доказів з метою повного та всебічного розгляду справи, а також для спростування тверджень Відповідача, які було зазначено у відзиві на позовну заяву.

У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження № 61-4970св21) Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Щодо нарахування відсотків позивачем зазначено:

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" внесено зміни до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту "військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".

Відповідно до роз`яснень Національного банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.

Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

У даному випадку Відповідач не надав Первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом Відповідач зобов`язаний був звернутись до Первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом.

Отже, на підставі вище викладеного встановлено, що нарахування Відповідачу відсотків здійснювалося Первісним кредитором на законних підставах, оскільки Відповідач не повідомив Первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, заборгованість вказана у позовній заяві, яка підлягає стягненню з Відповідача нараховувалася Первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. Оскільки Відповідачем умови Кредитного договору не виконувались, то нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору є правомірним і Відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі.

Посилання Відповідача на ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є безпідставним, оскільки Позивачем не пред`явлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені, будь-яких штрафів за невиконання умов Кредитного договору. Тобто, ЖОДНА вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у відзиві, як на підстави для відмови в задоволенні позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Представництво у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами за винятком представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа відноситься до категорії малозначних справ, а тому представляти інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право його представник.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 253, 256, 258, 261, 264 Цивільного кодексу України, ст.ст. 58, 60, 178-179, 274 Цивільно-процесуального кодексу України, представник позивача просив прийняти відповідь на відзив разом з додатками по справі № 175/15068/24 до розгляду та долучити до матеріалів цивільної справи. Відзив Відповідача у справі залишити без розгляду та задоволення. Розгляд справи проводити за відсутності представника Позивача. Стягнути з Відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

У заперечення на відповідь на відзив представником відповідача подано до суду відповідне клопотання, згідно якого з викладеними ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» доводами (у відповіді на відзив) сторона Відповідача не згодна з наступних міркувань.

Представник відповідача звернув увагу суду, на викладене на сторінках 2-9 відповіді на відзив посилання на законодавчі акти, які обґрунтовують факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі та підписання Кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Однак, Відповідач у своєму відзиві на позов взагалі не спростовує факт укладання договору. Під сумнів Відповідачем поставлені лише Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які є його невід`ємною частиною та нібито розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua, оскільки а ні в друкованому, а ні в електронному вигляді ці правила в якості доказів додані до позову не були. Тобто, замість того, щоб роз`яснити по суті суду, чому так сталося, Позивач викладає на 8 сторінках витяги із законодавчих актів, тим самим намагаючись доказати факти, які не оспорюються.

По-друге, Позивач ніяким чином не обґрунтовує відсутність у позовній заяві доказів, а саме: Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, детального розрахунку нарахування відсотків за кредитом та банківських квитанцій, щодо сплати ОСОБА_1 коштів за кредитом. Натомість, Позивач стверджує, що звернувся до первісного кредитора з вимогою надати йому докази, що є грубим порушенням вимог статей 76, 78, частин 2-8 статті 83 ЦПК України.

До відповіді на відзив Позивач додав нібито детальний розрахунок по кредитному договору, який ніяким чином не озоголовлений та не підписаний, а також підтвердження справжності електронного підпису керівника ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» станом на момент передачі боргових зобов`язань ТОВ «ФК «ЄАПБ» у 2024 році. При цьому до відповіді на відзив не надано документ, який би свідчив про звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», та відповіді первісного кредитора Позивачеві. З відкритих джерел стороні відповідача стало відомо, що Національний банк України анулював ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" () ліцензію на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Таке рішення Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг ухвалив 24 травня 2023 року за результатами позапланової інспекційної перевірки з питань захисту прав споживачів фінансових послуг. Під час перевірки було встановлено порушення ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" вимог чинного законодавства, зокрема: Законів України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, "Про споживче кредитування", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; нормативно-правових актів Національного банку України, зокрема Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113; Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 11 лютого 2021 року № 16 (зі змінами); Положення про встановлення додаткових вимог щодо взаємодії із споживачами фінансових послуг та іншими особами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 серпня 2022 № 170 та Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 24 грудня 2021 року № 153 (зі змінами).

Рішення про застосування заходу впливу набрало чинності з 25 травня 2023 року. З державних реєстрів отримано наступну інформацію: 31.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» змінило назву на ТОВ «ІНВЕСТРУМ Груп». При цьому зазначене підприємство змінило види своєї діяльності на "Комп`ютерне програмування, Консультування з питань інформатизації, Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням, Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, Веб-портали, Діяльність інформаційних агентств, Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., Консультування з питань комерційної діяльності й керування, Рекламні агентства, Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації, Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки".

13.03.2024 керівником товариства замість ОСОБА_2 стала Каплунова Таїсія Сергіївна.

З цього стороною відповідача зроблено висновок про те, що ніякої інформації ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" у 2005 році отримати не могла, а детальний розрахунок нарахування відсотків за кредитом вже був переданий Позивачеві на момент подачі позову, а не додавався в якості доказів навмисно, оскільки з нього випливає необгрунтованість кредитних нарахувань.

В третє, Позивачем не було надано пояснень, яким чином та в розрахунок яких платежів Позивачем були сплачені кошти 07.09.2021, 20.09.2021 та 29.11.2021 у сумі 1365,00 грн., 1365,00 грн. та 3510,00 грн. відповідно, оскільки не надано банківських квитанцій щодо їх перерахунку, оскільки в них зазначалось би призначення платежу.

Зі слів ОСОБА_1 , він сплачував саме тіло та відсотки за кредитом. Стосовно будь-яких додаткових платежів його ніхто не попереджав, з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту - не ознайомлював. Тому записи у додаткових угодах від 07.09.2021, 20.09.2021 та 29.11.2021 та «Заявках на відстрочення виконання зобов`язання» про сплату Клієнтом цих сум саме у розрахунок відстрочення зобов`язань, а не в якості сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками по ньому, є необґрунтованими та визиває недовіру до такого формулювання. А відомості про сплату ОСОБА_1 інших платежів взагалі відсутні.

В четверте, про те, що доказом проходження військової служби може свідчити лише записи у військовому квитку військовослужбовця, є вимислом Позивача. Відповідно чинного законодавства військовий квиток видається військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу. Натомість офіцерам, яким є майор ОСОБА_1 , видається посвідчення офіцера.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.01.2024 № 40 затверджує Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, якою передбачені Довідка форми 5 щодо проходження військовослужбовцем військової служби, а Додатком 6 до Постанови КМУ від 20.08.2014 № 413 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій … - Довідка про безпосередню участь у заходах оборони України. Також, Додатком 16 до "Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, встановлюється послужний список військовослужбовця. Усі перелічені документи додаються до справи.

З огляду на викладене представник відповідача наголосив, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити у повному обсязі.

Позивач, його представник, в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи у відсутність сторони позивача ТОВ «Фінансовою компанією «Європейська агенція з повернення боргів» було заявлено у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги про відмову у задоволенні позову в повному обсязі підтримав, вважаючи їх цілком обґрунтованими та підтвердженими доказами.

Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь, встановив, що 12 серпня 2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07710-08/2021.

Зазначене відповідачем не заперечене, як не заперечене і те, що він цей договір уклав, внаслідок чого отримав грошові кошти, якими користувався на власний розсуд.

Як зазначено позивачем, з чим погоджується і суд в ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Перша судова палата Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВСУ № 61-20799 св 19 по справі № 561/77/19 від 16.12.2020 щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «……Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа….» Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Таким чином, Клієнт самостійно вносить особисті дані в Заявку на отримання кредиту, тобто вказує номер телефону, номер паспорту, ідентифікаційний код та картку, на яку буде перераховано кошти. Ідентифікація Позичальника здійснюється не за номером телефону, а банком-емітентом, яким видано картку, на яку було перераховано кредитні кошти. Отже, у відповідності до умов Договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитних договорів.

В підтвердження факту укладення договору між відповідачем та первісним кредитором, позивачем наданий алгоритм дій при укладенні договорів в єл. вигляді, що також доводить факт неможливості укладення договору без приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною.

Відповідачем у будь якому разі необхідно було подати Заявку на оформлення Договору в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти та підписав Договір електронним підписом.

Таким чином у суду немає підстав вважати, що вищезазначений договір був укладений у невідповідності до існуючих норм з порушенням прав відповідача, тому ці обставини судом приймаються як беззаперечні. Проте зазначене відповідачем і не заперечується.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Зазначений договір факторингу, його правомірне укладення, виникнення підстав у відповідача для стягнення суми боргу за кредитним договором № 07710-08/2021, також відповідачем не заперечується.

Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Відтак у суду немає підстав вважати неправомірним звернення позивача до суду з даним позовом у цій частині.

Відповідачем під сумнів поставлені лише Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які є його невід`ємною частиною та нібито розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua, оскільки а ні в друкованому, а ні в електронному вигляді ці правила в якості доказів додані до позову не були.

Проте зазначене пояснюється самим відповідачем, а саме тим, що на даний час діяльність ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» припинена, тому сайти товариства можуть і не працювати. Відповідач зокрема зазначив, що «З відкритих джерел стороні відповідача стало відомо, що Національний банк України анулював ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" () ліцензію на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Таке рішення Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг ухвалив 24 травня 2023 року за результатами позапланової інспекційної перевірки з питань захисту прав споживачів фінансових послуг».

Відповідач також заперечує нарахування відсотків за кредитним договором, а саме ним зазначено, що «на підставі викладеного у Відповідача виникають сумніви щодо повноти та достовірності доказів, наданих ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того, у додатку 6 до позову, що виявляє собою Розрахунок заборгованості за кредитним договором. Однак, в ньому містяться лише відомості про наявність у період з 31.01.2023 по 31.05.2024 у розмірі 28275 грн., яка була передана до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та не змінювалася. З позовної заяви виходить, що зазначена цифра заборгованості включає в себе тіло кредиту у розмірі 6500 грн. та суму заборгованості по відсоткам у розмірі 21775 грн. Остання сума, відповідно до умов договору, повинна розраховуватися з формули, що включає в себе грошовий еквівалент користування кредитом за добу, помножений на кількість днів прострочки. При цьому грошовий еквівалент користування кредитом за добу (ГЕ), відповідно до п. 2.5. Договору, складає залишок заборгованості по кредиту (ЗЗпК), розділений на 100% та помножений на фіксовану процентну ставку за день користування (ФПС). За матеріалами позову, залишок заборгованості по кредиту не змінювався та дорівнював тілу кредиту у сумі 6500 грн. Також не змінювалася процентна ставка за день користування, яка складала 2,5%. ГЕ = (ЗЗпК / 100%) х ФПС = (6500 грн./ 100%) х 2,5% = 162,5 грн. Виходячи з цього, грошовий еквівалент користування кредитом за добу повинен дорівнюватися 162,5 грн. Такий розрахунок підтверджується відомостями, зазначеними у таблиці, зазначеній у додатковій угоді від 07.09.2021. Так, сума відсотків за користування кредитом (СВ) складає 4387,5 грн., яка розраховується із суми строку кредиту (СК) у кількості 25 днів з кількістю прострочених днів (КПД), яка станом на 07.09.2021 складала 2 дня, помножених на грошовий еквівалент користування кредитом за добу. СВ = (СК + КПД) х ГЕ = (25 + 2) х 162,5 грн. = 4387,5 грн. При цьому загальна заборгованість (ЗЗ) складає суму між залишком заборгованості по кредиту (ЗЗпК) та сумою відсотків за користування кредитом (СВ): ЗЗ = ЗЗпК + СВ = 6500 грн. + 4387,5 грн. = 10887,5 грн. Однак, розрахунки, які приведені у таблицях Додаткових угод від 20.09.2021 та 29.11.2021 не відповідають цій формулі та не містять будь-якої іншої розшифровки. Також, ніде у позовній заяві не зазначено загальна кількість днів на які нараховувалась фіксована процентна ставка, а тому відсутній розрахунок, який би підтверджував суму заборгованості по відсоткам у розмірі 21775 грн. Крім того, у позовній заяві відсутні розрахунки, які враховували б здійснені ОСОБА_1 платежів».

Вказаний розрахунок позивачем, а ні у позовній заяві, а ні у відповіді на відзив спростовано не було, будь яких обґрунтованих розрахунків він зі своєї сторони не надав, тому у суду виникають сумніви у дійсності нарахованої позивачем суми відсотків за кредитним договором.

Разом з цим суд погоджується з доводами відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за кредитним договором, враховуючи ще підставою для цього є та обставина, що під час дії зазначеного кредитного договору до теперішнього часу ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, який приймав безпосередню участь у захисті Батьківщини від російських загарбників спочатку під час проведення АТО та ООС, а починаючи з 24.02.2022 - у відсічі повномасштабної збройної агресії російської федерації на території України.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Пунктом 15 статті зазначеного Закону визначається, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Доводи ж позивача, відносно того, що

«відповідно до роз`яснень Національного банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.

Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

У даному випадку Відповідач не надав Первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом Відповідач зобов`язаний був звернутись до Первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом»

судом враховуються як неаргументовані.

Перевірка того, чи відбулося звернення відповідача до ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" про надання пільг відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на даний час неможлива з причин припинення діяльності товариства, а також, суд враховує репутацію ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ", під час перевірки якої було встановлено порушення ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" вимог чинного законодавства, яке стосується зокрема: Законів України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, "Про споживче кредитування", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; та іншого.

Суд погоджується зі стороною відповідача, щодо того, що доказом проходження військової служби може свідчити лише записи у військовому квитку військовослужбовця, є вимислом позивача. Відповідно чинного законодавства військовий квиток видається військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу. Натомість офіцерам, яким є майор ОСОБА_1 , видається посвідчення офіцера.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.01.2024 № 40 затверджує Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, якою передбачені Довідка форми 5 щодо проходження військовослужбовцем військової служби, а Додатком 6 до Постанови КМУ від 20.08.2014 № 413 "Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій … - Довідка про безпосередню участь у заходах оборони України. Також, Додатком 16 до "Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, встановлюється послужний список військовослужбовця. Усі перелічені документи додаються до справи.

Разом з цим судом не бере до уваги доводи сторони відповідача щодо недійсності заявок на відстрочення виконання зобов`язання.

Згідно зазначеного представником відповідача:

«4. Паперова копія Заявки на відстрочення виконання зобов`язання, в якій визначається про сплату ОСОБА_1 суми в розмірі 3510,00 грн. нібито необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п. 4.6. Правил надання коштів у позику. На одному аркуші із Заявкою роздрукована Додаткова угода № 3 від 29.11.2021, яка завірена представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Я.І., де в якості підпису Клієнта значиться запис: «Електронний підпис W0512». Відповідно до цієї угоди зобов`язання за договором відстрочуються на 60 днів, вже до 27.01.2022. При цьому у таблиці, яка додається, вказано прострочка кількістю у 64 дні.

Як стверджує ОСОБА_1 , ніяких заявок щодо відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 07710-08/2021 він не подавав, тим паче не підписував ніяких додаткових угод електронним підписом. Натомість, у зазначені дні, а саме 07.09.2021, 20.09.2021 та 29.11.2021, він сплачував тіло та відсотки за кредитом, здійснюючи перерахування грошових коштів у сумі 1365,00 грн., 1365,00 грн. та 3510,00 грн. відповідно, зі своєї зарплатної банківської картки , яка зараз вже не дійсна, на рахунок кредитної установи ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ».

Окрім цих платежів, у період з 20.09.2021 по 29.11.2021 ним декілька разів здійснювалися перекази грошових коштів на загальну суму 4322,5 грн., про які не має відомостей у позові чи додатках до нього.

Взагалі, Відповідач у період з 07.09.2021 по 29.11.2021 сплатив ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» грошові кошти на суму 10562,50 грн., що дорівнює первісно визначеній у Графіку розрахунків сумі тіла кредиту (6500 грн.) разом з відсотками за 25 днів (4062,50 грн.). Як свідчить аналіз представлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» доказів, окрім різниці в електронних підписах ОСОБА_1 , вони містять ще ряд нестиковок.

Так, різні додаткові угоди від 07.09.2021, 20.09.2021 та 29.11.2021 мають один номер (№ 3), хоча укладені у різні дні. Правила надання коштів у позику не надані Позивачем в якості доказів а ні в електронному, а ні в паперовому вигляді, при цьому посилання на адресу веб-сайту не працює.

Крім того, до позову не надані в якості доказів а ні електронні, а ні паперові квитанції щодо сплати ОСОБА_1 грошових коштів, нібито необхідних для відстрочення виконання зобов`язання. Тому записи у «Заявках на відстрочення виконання зобов`язання» про сплату Клієнтом цих сум саме у розрахунок відстрочення зобов`язань, а не в якості сплати заборгованості за тілом кредиту та відсотками по ньому, є необґрунтованими та визиває недовіру до такого формулювання. Таким чином, хоч зазначені документи і підтверджують сплату ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, вони у повній мірі не відображають дійсні факти. Оригінали електронних документів, на яких містяться електронний підпис Відповідача, Позивачем суду надані не були. Вимоги до суду, щодо витребування таких доказів від інших осіб, наприклад ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», Позивач не заявляв. Натомість, роздруковані на папері та завірені представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» ОСОБА_3 паперові копії цих документів, не відповідають дійсності, у зв`язку з чим викликають сумнів у їх достовірності».

Згідно наданих копій заявок від 20.09.2021 р., 07.09.2021 р., 29.11.2021 р. позивач ОСОБА_1 просить ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» за договором про надання фінансового кредиту № 07710-08/2021 від 12.08.2021 на визначений термін відстрочити виконання зобов`язань, відносно чого оплатив визначену суму, необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до пункту 4.6. Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», які є невід`ємною частиною Договору надання фінансового кредиту….. Відносно цього між сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту № 07710-08/2021 від 12.08.2021……… Угода підписана сторонами, зокрема відповідачем за допомогою електронного підпису.

Тобто, відповідач, посилаючись на той факт, що ним було сплачено 07.09.2021 року сума заборгованості у розмірі 1365,00 грн, 20.09.2021 року сума заборгованості у розмірі 1365,00 грн. та 29.11.2021 року сума заборгованості у розмірі 3510,00 грн., своїм електронним підписом погоджує додаткові угоди, де у п.2 зазначено, що він у зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання за Договором, зобов`язується здійснити повернення Кредиту відповідно до умов зміненого Графіку розрахунків, де в графі сума кредиту зазначено 6500,00 грн., як не погашена.

Відповідно, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У суду немає підстав вважати ці заявки (угоди) неправомірними, недійсними, так як відповідач, підписуючи ці угоди електронним підписом мав виконати певні умови, про що зазначено у цьому рішенні вище, у відповідності до правових норм, якими визначене підписання документів електронним підписом, а тому мав змогу ознайомитися з текстом цих заявок, якими укладені додаткові угоди, інше матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Таким чином, з огляду на вищезазначене, відповідач має перед позивачем, як стягувачем за договором факторингу, заборгованість за кредитним договором, укладеним 12 серпня 2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 № 07710-08/2021.

Ця заборгованість складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6500,00 грн.

Сума заборгованості за відсотками судом вважається такою, що не підлягає задоволенню, на підставі обставин про які зазначено вище.

З огляду на сплату відповідачем 260,00 гривень в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 07710-08/2021, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 28.05.2025 р., сума заборгованості за кредитним договором № 07710-08/2021, зменшена на зазначений розмір.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 525, 526, 530, 599, 610, 631,1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за тілом Кредитного Договору № 07710-08/2021від 12 серпня 2021 р., з урахуванням суми сплаченої 28.05.20254 р., в розмірі 6240 (шість тисяч двісті сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 668(шістсот шістдесят вісім) грн. 28 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 тел. НОМЕР_3 адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Т.В. Нестеренко