РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5220/21

Номер провадження 2/495/1602/2025

22 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

за участю:

представника відповідача Пахомова І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвоката Гафійчук Сергій Дмитрович, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів, у якому просила суд:

- відновити попереднє становище позивача, що існувало до порушення прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний зарахувати грошові кошти в сумі 243 978,00 доларів США на рахунок позивача;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2014 року з Банку «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_1 в Акціонерному банку «Південний» двома частинами надійшло 243 978,00 доларів США, власних коштів ОСОБА_1 , зокрема: 09.09.2014 року - 100 000,00 доларів США, 11.09.2014 року - 143 978,00 доларів США.

Зазначені кошти знаходились на вказаному рахунку, розпоряджень щодо перерахування на рахунки третіх осіб або про зняття коштів з рахунку позивач не надавала.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 стає відомо про факт того, що належні їй грошові кошти відсутні на вказаному рахунку та на будь-яких інших її рахунках.

На звернення Позивача про повідомлення щодо залишку коштів на вказаному рахунку, Відповідач повідомив, що залишок коштів складає 8,00 доларів США.

Ознайомившись з виписками ОСОБА_1 стало відомо, що без її відома, кошти в розмірі 243 978,00 доларів США було знято або перераховано на рахунки невідомих Позивачу осіб у наступний спосіб:

10.09.2014 року 60 000,00 доларів США конвертовані в гривню, за курсом 12,0 внаслідок чого кошти в розмірі 768 000,00 гривень перераховані на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний»;

11.09.2014 року 25 000,00 доларів США конвертовані в гривню, за курсом 12,9 внаслідок чого кошти в розмірі 322 500,00 гривень перераховані на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний»;

12.09.2014 року 40 000,00 доларів США конвертовані в гривню, за курсом 12,9 внаслідок чого кошти в розмірі 516 000,00 гривень перераховані на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний»;

18.09.2014 року 70 000,00 доларів США конвертовані в гривню, за курсом 13,5 внаслідок чого кошти в розмірі 945 000,00 гривень перераховані на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний»;

22.09.2014 року 48 000,00 доларів США конвертовані в гривню, за курсом 13,5 внаслідок чого кошти в розмірі 677 000,00 гривень перераховані на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний»;

22.09.2014 року - 970,00 доларів США знято готівкою через касу Акціонерного банку «Південний».

Загалом внаслідок конвертації на рахунок № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний» надійшло 3 199 505,30 гривень.

У подальшому зазначені кошти у розмірі 3 199 505,30 гривень були перераховані Працівниками Відповідача на користь фізичних осіб або зняті готівкою через касу Акціонерного банку «Південний» в наступному порядку:

10.09.2014 року - 150 000,00 гривень, знято готівкою через касу Акціонерного банку «Південний»;

10.09.2014 року 130 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

10.09.2014 року 125 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

10.09.2014 року 140 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

10.09.2014 року 100 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

10.09.2014 року 123 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

11.09.2014 року 150 000,00 гривень, знято готівкою через касу Акціонерного банку «Південний»;

11.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

11.09.2014 року 22 500,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

12.09.2014 року 150 000,00 гривень, знято готівкою через касу Акціонерного

банку «Південний»;

12.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

12.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

12.09.2014 року 66 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року 144 000,00 гривень, знято готівкою через касу Акціонерного банку «Південний»;

18.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року - 75 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року 92 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

18.09.2014 року 5 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

22.09.2014 року 150 000,00 гривень, знято готівкою через касу Акціонерного банку «Південний»;

22.09.2014 року 132 806,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

22.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

23.09.2014 року 150 000,00 гривень, перераховано на користь фізичної особи;

24.09.2014 року 94 194,00 гривень, знято готівкою через касу Акціонерного банку «Південний».

Позивач зазначає, що рахунок № НОМЕР_2 позивачем не відкривався.

Жодних розпоряджень щодо відкриття вказаного рахунку та перерахування на нього грошових коштів позивач не надавала. Банком без згоди та розпорядження клієнта відкрито рахунок № НОМЕР_2 та в подальшому здійснено операції з перерахування та видачі грошових коштів невідомим позивачу особам без його згоди.

Наприкінці вересня 2018 року Позивач отримала відповідь ПАТ АБ «Південний» вих. № 14-38942БТ від 05.07.2018, в якому зазначено, що залишок коштів на рахунку № НОМЕР_3 , складає 1 787,31 доларів США; залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 складає 8,00 доларів США.

20.01.2016 року в ЄРДР внесені відомості по кримінальному провадженню за № 0000598 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Протягом 2016-2020 років за вказаним кримінальним провадженням проводилось досудове розслідування за результатами якого 17.07.2020 року Постановою слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Белікова С.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000598 від 20.01.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу правопорушення.

У зв`язку з недотриманням відповідачем вимог законодавства та неналежним виконання умов договору банківського рахунку працівниками банку, які перебувають у трудових відносинах з ним, незаконно конвертували у гривню, переказали або видали через касу банку грошові кошти у розмірі 243 978,00 доларів США, які підлягають поверненню на рахунок позивача.

На підставі викладеного позивач просить суд позов задовольнити.

Стислий виклад заперечень відповідача, викладених у відзиві

Ознайомившись з позовними вимогами та доказами, якими позивач їх обґрунтував, відповідач вважає за необхідне надати до суду свій відзив, акцентуючи увагу суду на наступному.

По-перше, на думку відповідача, у суду є всі процесуальні підстави застосувати положення п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, враховуючи, що у справі призначено підготовче судове засідання. Адже Київським районним судом м. Одеси вже розглядалась справа № 520/11567/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного банку «Південний» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, відповідно до якого позивачка просила суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 243 978,00 доларів США. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20.09.2018 року було заяву позивачки ОСОБА_1 про відмову від позову задоволено, прийнято відмову позивачки ОСОБА_1 від позову до АБ «Південний», а провадження по справі закрито.

Також представник відповідача зазначає, що 25 листопада 2020 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/9894/18 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про визнання банківського вкладу укладеним та дійсним, стягнення суми банківських вкладів, відсотків, пені та моральної шкоди відмовлено у повному обсязі, а Постановою Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 року - рішення залишено без змін.

При цьому, в Постанові Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 року по справі № 495/9894/18 зазначено, а судом було встановлено, що «Позивач взагалі у 2018 році зверталась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, якою просила суд стягнути з Акціонерного банку «Південний» грошові кошти у сумі 243 978,00 доларів США (т.1, а. с. 158-161) та в подальшому заявила про відмову від позову, яка була прийнята судом (т. 1, а. с. 164-165). Тобто, обґрунтовуючи власні позовні вимоги в цій справі в частині стягнення з банку 443 978.00 доларів США, позивачка в якості складової цієї суми враховує саме грошові кошти, що було перераховано на її поточний рахунок з Банку «Київська Русь» у розмірі 243 978,00 доларів США. Однак, з процесуальної точки зору в силу приписів ст. 206, 255, 256 ЦПК України позивач втратив процесуальне право на звернення до суду з позовом в частині стягнення з Акціонерного банку «Південний», саме 243 978.00 доларів США».

Таким чином, на думку відповідача, суд повинен закрити провадження у справі № 495/5220/21 в силу процесуальних вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, бо ОСОБА_1 вже скористалася своїм процесуальним правом звернення до суду з вимогою щодо грошових коштів у сумі 243 978.00 доларів США та в подальшому скористалась своїм процесуальним правом відмовитися від заявленого позову.

По-друге, Позивач, на думку Відповідача, пропустив строк позовної давності, що в силу приписів ч. 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові, бо з одного боку, всі підстави поважності пропуску строку позовної давності, які наведені Позивачем не є поважними, а з другого боку, до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 268 ЦК України. ОСОБА_1 вважає, що з поважних причин пропустила строк позовної давності, заявляючи позовні вимоги до Акціонерного банку «Південний», бо «протягом 2016-2020 років ... проводилось досудове розслідування ... за результатом якого винесено постанову про закриття кримінального провадження...». Тобто, Позивач нібито була позбавлена правових підстав заявити цивільний позов у кримінальному провадженні, так як не було винесено обвинувального вироку щодо жодної особи.

Слід зазначити, що відповідно до статті 18 КК України, суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність. В той же час позов ОСОБА_1 адресовано до Акціонерного банку «Південний» (юридичної особи).

Таким чином, що безпосередньо заважало Позивачу звернутися з цим позовом раніше стає незрозумілим та навіть якщо суд дійде до висновку, що між позовом у справі № 520/11567/18 та у справі № 495/5220/21 відсутня тотожність, яка б зобов`язувало суд закрити провадження - то в будь-якому випадку існує факт пропущення строку позовної давності без поважних причин, а безпосередньо ОСОБА_1 довідалася «про порушення свого права» у лютому 2016 року, як вона самостійно зазначила у своїй позовній заяві.

Щодо правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18, то вона взагалі не відноситься до спірної ситуації в рамках справи № 495/5220/21.

По-третє, щодо твердження «слід зазначити, що рахунок № НОМЕР_2 позивачем не відкривався. Жодних розпоряджень щодо відкриття вказаного рахунку та перерахування на нього грошових коштів позивач не надавала. Банком без згоди та розпорядження клієнта відкрито рахунок № НОМЕР_2 та в подальшому здійснено операції з перерахування та видачі грошових коштів невідомим позивачу особам без його згоди».

Відповідач вважає заявлений позов «театральним фарсом» та лише зайвою тратою процесуального часу суду. Також Відповідач бажає, щоб суд безпосередньо відчув це, тому звертає увагу на тому, що в справі № 520/11567/18, де було заявлено тотожний позов (позову який розглядається в рамках цієї справи №495/5220/21), ОСОБА_1 не заявляла, що не виступала ініціатором відкриття банківського рахунку № НОМЕР_2 , більш того, вона особисто посилалась на договір банківського рахунку від 19.05.2011 року, цитуємо «згідно якого мені було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 ».

Таким чином, Позивач, подавши тотожний позов до Відповідача (ідентичний позову у справі № 520/11567/18) сама собі протирічить, заперечуючи проти наявних обставин на теперішній час, при цьому посилаючись на ті ж самі обставини у минулому.

По-четверте, посилання Позивача на «прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта» в розрізі норм діючого законодавства України, не підкріплено жодним доказом, який би свідчив про відповідальність Відповідача за проведені банківські операції.

Сама по собі конструкція повернення грошових коштів банком у разі виявлення безпідставного списання, передбачає відповідальність, якщо це було здійснено з вини банку, а ні як з ініціативи клієнта банку. Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 самостійно розпорядилась належними їй грошовими коштами про що зокрема свідчить низка судових рішень.

Так, Позивач додає до свого позову Постанову від 17.07.2020 року слідчого СВ Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Бєлікової С.О. про закриття кримінального провадження за № 0000598 від 20.01.2016 року відносно посадових осіб Акціонерного банку «Південний» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за відсутністю в їх діях складу злочину.

Слід зазначити, що 18.11.2020 року Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м Одеси Осік Д.В. в справі № 522/18000/20 (провадження 1-кс/522/13616/20) відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 , на постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Белікова С.О. від 17.07.2020, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598. Зазначене судове рішення міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

При цьому, суд дійшов до висновків, що рішення про закриття кримінального провадження є законним та обґрунтованим, воно було прийняте за наслідками досудового розслідування кримінального провадження, під час якого, з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, були перевірені факти та обставини кримінального правопорушення, відносно якого були внесені відомості до ЄРДР.

02.12.2020 року Ухвалою Одеського апеляційного суду (колегія суддів - Грідіна Н.В., Мандрика В.О., Журавльов О.Г.) в справі № 522/18000/20 (1-кс/522/13616/20), Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Бєлікова С.О. від 17.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за N 0000598 від 20.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, залишено без змін. Зазначене судове рішення міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У свою чергу, апеляційний суд дійшов до висновку, що в ході досудового розслідування відповідно до первинних документів, вилучених на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 року (справа № 522/1017/16-к), а також виписками з рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , встановлено, що 243 978,00 доларів США, що 09.09.2014. та 11.09.2014 надійшли з Банку «Київська Русь», були конвертовані в гривню на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в Акціонерному банку «Південний» в сумі 319 9505,30 грн., якими ОСОБА_1 в період з 10.09.2014 по 24.09.2014 розпорядилася шляхом перерахування в сумі 319 9500,00 грн., в тому числі зняла готівкою 988 194,00 грн. на підставі заяв про видачу готівки.

Таким чином, незважаючи на існування підстав для закриття провадження у справі, а також для застосування строків позовної давності - є також всі підстави відмовити у позові ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування та доказів, що підтверджували б вимоги Позивача.

Відповідач акцентує увагу суду, що Позивач розпорядившись належними їй грошовими коштами на власний розсуд втратила право вимагати від банку відновлення попереднього становища, тим паче вказувати про порушення її прав.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 50 000 гривень.

Стислий виклад позиції позивача, викладеної у відповіді на відзив

Позивачем від відповідача отримано відзив на позовну заяву. В порядку статті 179 позивач бажає надати відповідь на відзив.

Позивач ОСОБА_1 дійсно зверталась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, справа № 520/11567/18, про що вже зазначала у позовній заяві. Втім, позов у справі № 520/11567/18 та позовна заява у цій справі про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів мають різні матеріально-правові вимоги. Перша позовна заява (№ 520/11567/18) пов`язана з захистом прав споживачів банківських послуг. Ця позовна заява пов`язана з відновленням попереднього становища позивача до порушення його законних прав та інтересів, а саме зарахування грошових кошти в сумі 243 978,00 доларів США на рахунок позивача у зв`язку з незаконним або помилковим їх перерахуванням/видачею невідомим позивачу особам. У зв`язку з вищевикладеним даний позов має інші матеріально-правові вимоги, які кореспондуються із способом захисту прав, а тому позивач має право звернення до суду за захистом своїх прав у спосіб відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів.

Справа № 495/9894/18, яка розглядалась Білгород-Дністровським міськрайонним судом та переглядалась Одеським апеляційним судом теж мала інший предмет позову та матеріально-правові вимоги, а також й інші підстави позову на відміну від позовної заяви у цій справі (справі № 495/5220/21). Так, предметом справи № 495/9894/18 був договір банківського вкладу, а матеріально-правовою вимогою - визнання договору банківського вкладу укладеним та дійсним, стягнення суми банківських вкладів, відсотків, пені та моральної шкоди. Підстави позову у справі № 495/9894/18 ґрунтувались саме на обставинах укладення договору банківського вкладу та відповідних нормах права.

Таким чином, вимоги позовної заяви у цій справі № 495/5220/21 відмінні як предметом так і підставами позову від справи № 495/9894/18.

Як зазначив Верховний Суд у Постанова від 22.05.2019, справа № 640/7778/18, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові від 18 січня 2018 року, справа № 462/4152/16 - Верховний Суд дійшов висновку, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Відсутність хоча б однієї з наведених складових не дає судді підстави відмовляти у відкритті провадження у справі.

Як вже зазначав позивач, 20.01.2016 в ЄРДР внесені відомості по кримінальному провадженню за № 0000598 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Протягом 2016-2020 років за вказаним кримінальним провадженням проводилось досудове розслідування за результатами якого 17.07.2020 Постановою слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Белікова С.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000598 від 20.01.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку зі встановленням відсутності в діянні складу правопорушення.

Як вказано у Постанові про закриття кримінального провадження: « ... досудовим слідством вичерпано всі можливості доказування вини посадових осіб, оскільки здобуті докази, не достатні для вручення повідомлення про підозру жодній особі, так як речових, документальних та інших доказів будь-яких доказів скоєння кримінального правопорушення крім показів зацікавленої особи, а саме потерпілого не встановлено».

Тобто, у кримінальному провадженні № 0000598 не було ні підозрюваних, ні обвинувачених, що унеможливлювало подати цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України. Отже, позивач був позбавлений правових підстав заявити цивільний позов у кримінальному провадженні.

У той же час існують спірні правовідносини стосовно перерахування банком грошових коштів з рахунку позивача без його згоди на рахунки інших осіб або видачі грошових коштів готівкою без розпорядження позивача - власника грошових коштів.

Позивач вважає, що саме з вини працівників банку, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з відповідачем під час виконання ними своїх трудових обов`язків з рахунку позивача без його згоди були перераховані грошові кошти на рахунки інших невідомих позивачу осіб або такі грошові кошти були видані готівкою без розпорядження позивача.

Таким чином, причиною пропуску позовної давності є закриття кримінального провадження, що позбавило позивача можливості звернутись до винних осіб з цивільним позовом в рамках такого кримінального провадження. Правовідносини, що виникли трансформувались з кримінально-правових в цивільно-правові, про що позивач не міг знати до винесення 17.07.2020 постанови про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, спросить суд визнати поважною причину пропуску строку позовної давності позивачем.

Крім того, позивач наголошує, на тому, що самостійно не розпоряджалась грошовими коштами у розмірі 243 978,00 доларів США, що знаходились на її банківському рахунку у ПАТ АБ «Південний». Поза волею позивача за недбалістю чи помилкою відповідача - ПАТ АБ «Південний» грошові кошти у розмір 243 978,00 доларів США були перераховані на рахунки невідомих позивачу осіб, чи видані невідомим особам у касі банку.

Стислий виклад позиції відповідача, викладеної у запереченнях щодо відповіді на відзив

Уважно ознайомившись з відповіддю на відзив, Відповідач вважає за необхідне надати суду свої заперечення, акцентуючи увагу суду на наступному.

1. ОСОБА_1 вкотре самостійно підтверджує ту обставину, що вона вже зверталася до суду з відповідним позовом до Акціонерного банку «Південний». Наслідком цього звернення є заява про відмову від позову, що дає всі підстави для закриття провадження у справі № 495/5220/21 в силу процесуальних вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

2. Акціонерний банк «Південний» не ототожнює позовні вимоги в цій справі № 495/5220/21, з позовними вимогами в справі № 495/9894/18. Акціонерний банк «Південний» лише звертає увагу суду, що існує судове рішення, яке в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, має преюдиціальне значення для вирішення цієї справи № 495/5220/21.

Так, преюдиціальність - це обов?язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 495/9894/18 (яке було додане Акціонерним банком «Південний» до матеріалів справи № 495/5220/21), яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують, оскільки у розгляді даної справи беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини, а саме судом було встановлено, що «Позивач ( ОСОБА_1 ) взагалі у 2018 році зверталась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, якою просила суд стягнути з Акціонерного банку «Південний» грошові кошти у сумі 243 978,00 доларів США та в подальшому заявила про відмову від позову, яка була прийнята судом. Тобто, обґрунтовуючи власні позовні вимоги в цій справі в частині стягнення з банку 443 978.00 доларів США, позивачка в якості складової цієї суми враховує саме грошові кошти, що було перераховано на її поточний рахунок з Банку «Київська Русь» у розмірі 243 978.00 доларів США. Однак, з процесуальної точки зору в силу приписів ст. 206, 255, 256 ШК України, позивач втратив процесуальне право на звернення до суду з позовом в частині стягнення з Акціонерного банку «Південний», саме 243 978.00 доларів США».

3. Акціонерний банк «Південний» вважає, що позов у справі № 520/11567/18 та позов у цій справі № 495/5220/21 мають абсолютну тотожність як за складом учасників цивільного процесу, так само й за матеріально-правовими вимогами (предмет) та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду (підстави).

4. Акціонерний банк «Південний» наголошує, що ОСОБА_1 не навела жодної обґрунтованої причини, що їй безпосередньо заважало звернутися з цим позовом раніше, бо ОСОБА_1 довідалася «про порушення свого права» у лютому 2016 року, як вона самостійно зазначила у своїй позовній заяві.

5. Акціонерний банк «Південний» ще раз вказує, що правова позиція, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18, не відноситься до спірної ситуації в рамках справи № 495/5220/21. Так, у справі № 922/1151/18 «перебування цієї справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо».

У справі № 495/5220/21 ОСОБА_1 у лютому 2016 року дізналася нібито про порушення своїх прав та не зрозуміло з яких підстав чекала «обвинувального вироку», щоб заявити цивільний позов у рамках кримінального провадження.

6. В матеріалах справи № 495/5220/21 відсутні докази, які б свірчали, що інша особа (інші особи) розпорядилися грошовими коштами у розмірі 243 978.00 доларів США, ніж безпосередньо сама ОСОБА_1 .

Тобто, окрім існування підстав для закриття провадження у справі, а також для застосування строків позовної давності - є також всі підстави відмовити у позові ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування та доказів, що підтверджували б вимоги Позивача.

Відповідач акцентує увагу суду, що Позивач розпорядившись належними їй грошовими коштами на власний розсуд втратила право вимагати від банку відновлення попереднього становища, тим паче вказувати про порушення її прав.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 100 000 гривень.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 цивільна справа була передана на розгляд судді Шевчук Ю.В.

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року провадження по справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року клопотання адвоката Гафійчука С.Д., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів було задоволено:

- витребувано у слідчого СВ Приморського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області Бєлікова С. О. наступні документи:

- виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року;

- виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року;

- заява на відкриття рахунку № НОМЕР_2 ;

- договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку фізичної особи від 19.05.2011 року (поточний рахунок № НОМЕР_2 );

- заяви на переказ готівки з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 : від 10.09.2014 року на суму 130 000, 00 грн на користь ОСОБА_3 ; від 10.09.2014 року на суму 125 000,00 грн. на користь ОСОБА_4 ; від 10.09.2014 року на суму 140 000, 00 грн. на користь ОСОБА_5 ; від 10.09.2014 року на суму 100 000, 00 грн. на користь ОСОБА_6 ; від 10.09.2014 року на суму 123 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 11.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_8 ; від 11.09.2014 року на суму 225 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 12.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_8 ; від 12.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 12.09.2014 року на суму 66 000, 00 грн. на користь ОСОБА_9 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_9 ; від 18.09.2014 року на суму 75 000, 00 грн. на користь ОСОБА_6 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_10 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_11 ; від 18.09.2014 року на суму 92 000, 00 грн. на користь ОСОБА_12 ; від 18.09.2014 року на суму 5 000, 00 грн. на користь ОСОБА_13 ; від 22.09.2014 року на суму 132 806 000, 00 грн. на користь ОСОБА_14 ; від 22.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_8 ;

- заяви про видачу готівки: від 10.09.2014 року № 30702794 на суму 150 000,00 грн.; від 11.09.2014 року № 30706603 на суму 150 000,00 грн.; від 12.09.2014 року № 30713903 на суму 150 000,00 грн.; від 18.09.2014 року № 30733171 на суму 144 000,00 грн.; від 22.09.2014 № 30743269 на суму 150 000,00 грн.; від 23.09.2014 року № 30747917 на суму 150 000,00 грн.; від 24.09.2014 року № 30750373 на суму 94 194,00 грн.

26.07.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

18.08.2021 від Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надійшла відповідь, що у зв`язку з минуванням потреби знаходження в матеріалах кримінального провадження документів, які вилучені у ПАТ Акціонерний банк «Південний» на підставі ухвал Приморського районного суду м. Одеси, 28.01.2021 року співробітником ПАТ АБ «Південний» було отримано витребувані судом документи.

22.09.2021 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гафійчука Сергія Дмитровича надійшло клопотання про витребування доказів.

22.09.2021 від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що позивач, на думку відповідача, пропустила строк позовної давності, що в силу приписів ч. 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові, бо з одного боку, всі підстави поважності пропуску строку позовної давності, які наведені позивачем не є поважними, а з другого боку, до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 268 ЦК України.

ОСОБА_1 вважає, що з поважних причин пропустила строк позовної давності, заявляючи позовні вимоги до Акціонерного банку «Південний», бо «протягом 2016-2020 років ...проводилось досудове розслідування ... за результатом якого винесено постанову про закриття кримінального провадження..». Тобто, Позивач нібито була позбавлена правових підстав заявити цивільний позов у кримінальному провадженні, так як не було винесено обвинувального вироку щодо жодної особи.

Слід зазначити, що відповідно до статті 18 КК України, суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

У той же час позов ОСОБА_1 адресовано до Акціонерного банку «Південний».

Таким чином, що безпосередньо заважало Позивачу звернутися з цим позовом раніше стає незрозумілим та навіть якщо суд дійде до висновку, що між позовом у справі № 520/11567/18 та у справі № 495/5220/21 відсутня тотожність, яка б зобов`язувала суд закрити провадження - то в будь-якому випадку існує факт пропущення строку позовної давності без поважних причин, а безпосередньо ОСОБА_1 довідалася «про порушення свого права» у лютому 2016 року, як вона самостійно зазначила у своїй позовній заяві.

Щодо правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року у справі № 922/1151/18, то, на думку сторони відповідача, вона взагалі не відноситься до спірної в рамках вказаної цивільної справи.

Вказаною заявою представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог, викладених у позовній заяві по справі № 495/5220/21, правові наслідки пропуску строку позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити у задоволені позовних вимог.

22.09.2021 від представника відповідача надійшла заява з процесуальних питань, у якому сторона відповідача клопотала про закриття провадження у справі № 495/5220/21 в силу процесуальних вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Заява мотивована тим, що Київським районним судом м. Одеси вже розглядалась справа № 520/11567/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного банку «Південний» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, відповідно до якого позивачка просила суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 243 978,00 доларів США. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 було заяву позивачки ОСОБА_1 про відмову від позову задоволено, прийнято відмову позивачки ОСОБА_1 від позову до АБ «Південний», а провадження по справі закрито. Оскільки сторона відповідача вбачає тотожність підстав, учасників та предмета позову по зазначеним вище справам, представник відповідача вважає, що позивачка ОСОБА_1 втратила процесуальне право на звернення до суду з позовом в частині стягнення з АБ «Південний» саме 243 978,00 доларів США.

22.09.2021 від представника відповідач надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого викладеного в описовій частині рішення.

22.09.2021 від представника позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.

28.10.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зміст якої викладено в описовій частині рішення.

11.11.2021 від представника відповідача надійшли заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів, зміст яких викладено в описовій частині рішення.

29.11.2021 від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою суду 29 листопада 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів було задоволено та витребувано у ПАТ АБ «Південний»:

- виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року;

- виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року;

- заяву на відкриття рахунку № НОМЕР_2 ;

- договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування поточного рахунку фізичної особи від 19.05.2011 року (поточний рахунок № НОМЕР_2 );

- заяви на переказ готівки з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 : від 10.09.2014 року на суму 130 000, 00 грн. на користь ОСОБА_3 ; від 10.09.2014 року на суму 125 000,00 грн. на користь ОСОБА_4 ; від 10.09.2014 року на суму 140 000, 00 грн. на користь ОСОБА_5 ; від 10.09.2014 року на суму 100 000, 00 грн. на користь ОСОБА_6 ; від 10.09.2014 року на суму 123 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 11.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_8 ; від 11.09.2014 року на суму 225 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 12.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_8 ; від 12.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 12.09.2014 року на суму 66 000, 00 грн. на користь ОСОБА_9 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_7 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_9 ; від 18.09.2014 року на суму 75 000, 00 грн. на користь ОСОБА_6 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_10 ; від 18.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_11 ; від 18.09.2014 року на суму 92 000, 00 грн. на користь ОСОБА_12 ; від 18.09.2014 року на суму 5 000, 00 грн. на користь ОСОБА_13 ; від 22.09.2014 року на суму 132 806 000, 00 грн. на користь ОСОБА_14 ; від 22.09.2014 року на суму 150 000, 00 грн. на користь ОСОБА_8 ;

- заяви про видачу готівки: від 10.09.2014 року № 30702794 на суму 150 000,00 грн.; від 11.09.2014 року № 30706603 на суму 150 000,00 грн.; від 12.09.2014 року № 30713903 на суму 150 000,00 грн.; від 18.09.2014 року № 30733171 на суму 144 000,00 грн.; від 22.09.2014 № 30743269 на суму 150 000,00 грн.; від 23.09.2014 року № 30747917 на суму 150 000,00 грн.; від 24.09.2014 року № 30750373 на суму 94 194,00 грн

Ухвалою суду 29 листопада 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» - адвоката Пахомова Ігоря Юрійовича про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів відмовлено.

03.12.2021 року від представника відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження надання правничої допомоги.

15.02.2022 з Одеського апеляційного суду надійшли матеріали апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний», по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів, після апеляційного розгляду, для долучення до матеріалів справи.

23.02.2022 від ПАТ АБ «Південний» надійшли затребувані судом докази на підставі ухвали суду від 29.11.2021.

24.05.2022 від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.

28.06.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 29 червня 2022 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

13.07.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14 липня 2022 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

20.07.2022 від представника позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

20.07.2022 від представника відповідача надійшла заява, якою на виконання Ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2021 року та усної вимоги суду від 05.07.2022 року відповідач повідомив суд, що заяви на переказ готівки та заяви на видачу готівки, витребувані д аною ухвалою суду, Акціонерний банк «Південний» не має можливості надати суду, оскільки вони увійшли до переліку справ за 1996-2017 роки, які 23.02.2021 року було здано банком на переробку відповідно до погодження експертно-перевірної комісії Державного архіву Одеської області, на підтвердження чого надаємо витяг з Акту № 2 про виділення до знищення справ, не віднесених до Національного архівного фонду на підставі «Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання», затвердженого постановою Правління НБУ №130 від 27.11.2018 року.

20.07.2022 від представника відповідача надійшла заява, якою представник просив суд закрити провадження у справі № 495/5220/21 в силу процесуальних вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

19.09.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

28.09.2022 від представника позивача надійшла заява про перенесення слухання справи на іншу дату.

14.10.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

31.10.2022 від представника позивача надійшла заява про перенесення слухання справи на іншу дату.

15.11.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16 листопада 2022 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

07.12.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

12.12.2022 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

20.12.2022 від представника відповідача надійшла заява з процесуальних питань, якою представник повідомив суд, що ухвала суду від 29.11.2021 була повністю виконана з боку Акціонерного банку «Південний» з урахуванням приписів ч. 7 ст. 84 ЦПК України .

З боку Акціонерного банку «Південний» до суду на виконання вимог вищевказаної ухвали було надано: належним чином завірену банківську виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року; належним чином завірену банківську виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року; належним чином завірену заяву ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку; належним чином завірений примірник договору банківського рахунку; та витяг з Акту № 2 Про виділення до знищення справ, не внесених до Національного архівного фонду на підставі «Переліку документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України, із зазначенням строків зберігання», зі змісту якого вбачається, що касові документи гривня та валюта, первинні документи, що підтверджують здійснення банківських операцій (повернуті ГУ Національної Поліції в Одеській області 28.01.2021 року лист № 60.2/СВ-011) за період 2007-2015 роки було здано на переробку.

Тобто, заяви на переказ готівки: від 10.09.2014 року на суму 130000,00 грн.; від 10.09.2014 року на суму 125000,00 грн.; від 10.09.2014 року на суму 140000,00 грн.; від 10.09.2014 року на суму 100000,00 грн.; від 10.09.2014 року на суму 123000,00 грн.; від 11.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 11.09.2014 року на суму 225000,00 грн.; від 12.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 12.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 12.09.2014 року на суму 66000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 75000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 150000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 92000,00 грн.; від 18.09.2014 року на суму 5000,00 грн.; від 22.09.2014 року на суму 132 806000,00 грн.; від 22.09.2014 року на суму 150000,00 грн. на користь; заяви про видачу готівки: від 10.09.2014 року N 30702794 на суму 150000,00 грн.; від 11.09.2014 року N 30706603 на суму 150000,00 грн.; від 12.09.2014 року N 30713903 на суму 150000,00 грн.; від 18.09.2014 року N 30733171 на суму 144000,00 грн.; від 22.09.2014 N 30743269 на суму 150000,00 грн.; від 23.09.2014 року N 30747917 на суму 150000,00 грн.; від 24.09.2014 року N 30750373 на суму 94194,00 грн. увійшли до переліку документів, що було здано не переробку.

12.01.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 13 січня 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» - адвоката Пахомова Ігоря Юрійовича про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів відмовлено.

03.02.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

07.03.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08 березня 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

Ухвалою суду від 16 березня 2023 року у задоволенні клопотання адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про призначення почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів відмовлено.

Ухвалою суду від 16 березня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.03.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

20.04.2023 від представника позивача надійшла заява про перенесення слухання справи.

27.04.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

01.06.2023 від представника позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

14.06.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

04.07.2023 від представника позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

13.07.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року клопотання представника відповідача ПАТ АБ «Південний» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по справі № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів задоволено.

20.09.2023 від представника позивача надійшла заява про відвід головуючій судді Шевчук Ю.В.

20.09.2023 від представника відповідача надійшла заява, якою просив не задовольняти заяву про відвід головуючій судді.

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року заяву адвоката Гафійчук Сергія Дмитровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Юлії Валеріївни від розгляду цивільної справи № 495/5220/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та задоволено.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2023 № 156 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку відводом судді Шевчук Ю.В. та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.09.2023 зазначена цивільна справа розподілена судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімовій Н.Д..

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року цивільна справа № 495/5220/21 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів була прийнята до провадження судді.

20.10.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

06.11.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

23.11.2023 від представника позивача надійшла заява про перенесення слухання справи.

28.12.2023 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

14.02.2024 від представника позивача надійшла заява про перенесення слухання справи.

11.03.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів та призначено справу до судового розгляду по суті.

29.04.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

22.05.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

31.05.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

06.08.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

29.10.2024 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

13.01.2024 від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гафійчука Сергія Дмитровича про залишення позову без розгляду відмовлено та продовжено слухання справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився повідомлявся, причину неявки суду не повідомив.

З вказаного приводу суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Крім того, положення ст. 43 ЦПК України визначають, що учасники справи зобов`язані, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі - Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу на той факт, що ЦПК України не передбачено відкладення судового засідання з умовою надання доказів поважності причини неявки у майбутньому. Причину неявки потрібно перевірити і встановити безпосередньо у судовому засіданні, якщо така є. Тому для цього необхідно, щоб представник сторони надав письмову інформацію з доказами про це.

Відтак, сторони зобов`язані надавати докази, що підтверджують поважні причини неявки у судове засідання, про відкладення якого просять суд.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду у своїй постанові від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19 звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Верховний Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судом враховується, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи тривалість розгляду справи (на момент ухвалення рішення практично чотири року), численні заяви сторони позивача про відкладення судового розгляду з різноманітних причин, того факту, що стороні позивача судом у повній мірі була забезпечена можливість реалізувати свої права (подано відповідь на відзив та докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень), практику Верховного Суду, яка послідовно наголошує на тому, що відкладення розгляду справи є правом суду, а не його обов`язком, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні однієї зі сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті справи без участі позивача та її представника.

У судовому засіданні представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позову, крім того заявив усне клопотання щодо надання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила, буде подано після ухвалення рішення суду, про що сторона у справі робить відповідну про це заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

27.03.2014 ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_4 згідно договору поточного рахунку № 636-00-Стабільний пр. за період часу з 01.08.2014 по 30.10.2014 з поточного рахунку клієнта № НОМЕР_4 на рахунки у ПАТ АБ «Південний» здійснювалися наступні операції з перерахування коштів:

- 08.09.2014 100 000,00 доларів США на рахунок № НОМЕР_1 , відкритому у Банку «Південний» (призначення операції: перерахування власних коштів);

- 10.09.2014 143 978,00 доларів США на рахунок № НОМЕР_1 , відкритому у Банку «Південний» (призначення операції: перерахування власних коштів).

Вказаний факт підтверджується листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК КИЇВСЬКА РУСЬ» (т. 1 а.с. 9).

З відповіді Національного Банку України щодо результатів перевірки звернення громадянки ОСОБА_1 щодо повернення депозитного вкладу, розміщеного нею у Акціонерному банку «Південний» вказаною перевіркою встановлено, що грошові кошти у сумі 243 978,00 доларів США, які надійшли на поточний рахунок позивачки з Банку «Київська Русь» (на рахунок НОМЕР_1 двома частинами 09.09.2014 100 000,00 доларів США та 11.09.2014 143 978,00 доларів США) було списано у 2014 році, а саме у період з 10.09.2014 по 22.09.2014 здійснено конвертацію безготівкової іноземної валюти у сумі 243 000,00 доларів США у гривню, еквівалент у сумі 3 199 500,00 грн. був зарахований на інший поточний рахунок позивачки у Банку 7872, а саме:

10.09.2014 768 000,00 грн. (60 000,00 доларів США);

11.09.2014 322 500,00 грн. (25 000,00 доларів США);

12.09.2014 516,000,00 грн. (40 000,00 доларів США);

18.09.2014 945 000,00 грн. (70 000,00 доларів США);

22.09.2014 648 000,00 грн. (48 000,00 доларів США);

кошти у сумі 970 доларів США 22.09.2019 видані готівкою.

Надалі, кошти з рахунку позивачки НОМЕР_2 , відкритого у Банку у національній валюті, були спрямовані наступним чином:

у сумі 2 211 306 грн. - шляхом дроблення на суми до 150 000 грн. впродовж періоду з 10.09.2014 по 22.09.2014 були перераховані з поточного рахунку заявниці на поточні рахунки 12 фізичних осіб;

у сумі 988 194 грн. - зняті через касу (в основному частинами по 150 000 грн. впродовж періоду з 10.09.2014 по 24.09.2014).

вказаний факт, серед іншого підтверджується виписками по рахунку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 176-178)

Починаючи з 23.09.2014 і по 22.11.2019 залишок за рахунком НОМЕР_1 , ще відкритий у доларах США, складає 8 доларів та залишається незмінним (т. 1 а.с. 11-13).

Вказаний факт, а саме щодо перерахування грошових коштів у розмірі 3 199 505,30 гривень ОСОБА_1 на користь фізичних осіб та зняття готівкою через касу Акціонерного банку «Південний» підтверджується також постановою про закриття кримінального провадження від 17 липня 2020 року (т. 1 а.с. 14-20).

Так, в ході досудового розслідування було встановлено, що в період з 10.09.2014 по 24.09.2014 ОСОБА_1 розпорядилася коштами у сумі 3 199 500,00 гривень, у тому числі зняла готівкою 988 194,00 грн.

Щодо грошових коштів у сумі 988 194,00 грн., що були зняті готівкою у касі банку, досудовим розслідуванням встановлено, що їх було знято на підставі відповідних заяв про видачу готівки. При цьому слідчим відділом Приморського ВП у м. Одеси двічі було проведено почеркознавчі експертизи. Так висновками почеркознавчої експертизи № 8-4/701 від 27.06.2017 встановлено, що вирішити питання стосовно виконання підписів у графі «Підпис отримувача» у заява про видачу готівки не виявилося можливим у зв`язку з тим, що не було встановлено сукупності суттєвих збіжних чи стійких розбіжностей почергових ознак достатніх для позитивного або негативного висновку про тотожність (т. 1 а.с. 18 зворот).

Таким чином, зняття ОСОБА_1 попередньо конвертованих коштів в розмірі 988 194,00 гривень підтверджується первинними документами у вигляді заяв про видачу готівки та даними бухгалтерського обліку Акціонерного банку «Південний». В результаті проведених почеркознавчих експертиз встановлено, що вирішити питання, стосовно виконання підписів ОСОБА_1 , чи іншою особою не виявилось можливим.

Відповідно до вилучених в Акціонерного банку «Південний» документів з юридичної справи ОСОБА_1 , встановлено, що вона перебуваючи в договірних стосунках з Акціонерним банком «Південний» двічі змінювала прізвище, також вона носила прізвища ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , змінюючи прізвища ОСОБА_1 , змінювала і зразок підпису, що підтверджується документами з верифікації, таких як паспорт, картка зі зразком підпису та інше.

Зазначене вище, у сукупності з результатами почеркознавчої експертизи вказує на недоведеність того, що грошові кошти в розмірі 988 194,00 гривень були зняті не ОСОБА_1 .

Що стосується перерахування решти коштів, зокрема 2 211 306,00 гривень, на рахунки ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , в період з 10.09.2014 по 24.09.2014, то досудовим розслідуванням було встановлено наступне.

Двічі на підставі ухвал слідчих судів Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2016 та 28.02.2020 слідчим відділом Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області проводився тимчасовий доступ та вилучення інформації в (друкованому та електронному вигляді) та оригіналів документів, відносно ОСОБА_1 , в тому числі платіжних доручень та меморіальних ордерів, які свідчать про надходження та використання коштів по всіх рахунках та первинні документи, що стали підставою для зняття готівки та перерахування коштів на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 в період з 10.09.2014 року по 24.09.2014 року, на загальну суму 3 199 500,00 гривень.

Під час проведення слідчих дій по виконанню зазначених ухвал, слідством вказаних документів не виявлено. Розшукати зазначених вище осіб, для надання свідчень, з приводу вказаних обставин, за час досудового розслідування не вдалося, що, на ряду зі свідченнями ОСОБА_1 про те, що вона отримувала кошти у конверті, не дає можливості встановити, що вказані перерахування були ініційовані не ОСОБА_1 або без її відома (т. 1 а.с. 19).

Як результат за результатами досудового розслідування 17.07.2020 Постановою слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Белікова С.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000598 від 20.01.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу правопорушення.

19.05.2011 між Акціонерним банком «Південний» та ОСОБА_1 був укладений Договір банківського рахунку, за яким Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 на підставі заяви Клієнта на відкриття рахунку, відповідно до інструкції Національного Банку України «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, згідно з тарифами на послуги, які встановлені Банком (т. 1 а.с. 179, 180-181).

Отже, судом встановлено, що на рахунок НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_1 у Банку, у вересня 2014 року дійсно були зараховані кошти у сумі 243 978,00 доларів США і Банк не піддає сумніву вказаний факт.

Крім того з відповіді Національного Банку України щодо результатів перевірки звернення громадянки ОСОБА_1 щодо повернення депозитного вкладу, розміщеного нею у Акціонерному банку «Південний» судом встановлено, що Банк пропонував заявниці /позивачці/, як і іншим потерпілим клієнтам, укласти мирову угоду та повернути кошти, які їй належали у сумі, що не перевищує 243 978,00 доларів США, однак позивачка вимагала кошти на суму приблизно вдвічі більшу (т. 1 а.с. 13).

Факт зняття/перерахування коштів з рахунку підтверджується також виписками по рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 176-178).

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України (у редакції чинній на момент укладання Договору банківського рахунку) за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України (у редакції чинній на момент укладання Договору банківського рахунку) договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ст. 1068 ЦК України (у редакції чинній на момент укладання Договору банківського рахунку) банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021), платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Переказ коштів для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021) порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021) користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021) у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021) визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.

Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021)).

Пунктами 14.14, 14.15 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021) встановлено, що банк, зокрема, зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка. У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

При цьому обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.

Згідно з пунктом 1.14 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинного на момент виникнення спірних відносин, Закон втратив чинність на підставі Закону № 1591-IX від 30.06.2021) електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71 цс 15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Як зазначено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18): «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Висновки суду

ПАТ АБ «Південний» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по банківському рахунку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції з рахунку позивачки НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ АБ «Південний» у національній валюті, були спрямовані наступним чином: у сумі 2 211 306 грн. - шляхом дроблення на суми до 150 000 грн. впродовж періоду з 10.09.2014 по 22.09.2014 були перераховані з поточного рахунку заявниці на поточні рахунки 12 фізичних осіб; та у сумі 988 194 грн. - зняті через касу (в основному частинами по 150 000 грн. впродовж періоду з 10.09.2014 по 24.09.2014), оскільки саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21.

Також суд звертає увагу, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, - не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, повно дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Європейський суд з прав людини, вказує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи по події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії).

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правова позиція Верховного Суду України викладена у справі N 6-2469цс16).

Так, у позовній заяві позивач вказує, що у лютому 2016 року ОСОБА_1 стало відомо про факт того, що належні їй грошові кошти відсутні на її рахунку та на будь-яких інших її рахунках.

Позов подано до суду 06 липня 2021 року, тобто після спливу трирічного строку.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, позовні вимоги про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності.

При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Суд окремо зазначає, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) є однією із основоположних засад цивільного законодавства, і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Згаданий принцип римського права «venire contra factum proprium» є вираженням «equitable estoppel» - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на «principles of fraud» та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Доктрина виступає своєрідним механізмом гарантування захисту очікувань іншої сторони правовідносин і забезпечення балансу відносин між сторонами.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Судом встановлено, що позивач у вересні 2018 року зверталася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ АБ «Південний» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, у якому просила суд стягнути з ПАТ АБ «Південний» на свою користь грошові кошти у сумі 243 978,00 доларів США.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2018 провадження по справі було відкрито (т. 1 а.с. 82-84).

Натомість 19 вересня 2018 року (тобто через 15 днів після відкриття провадження по справі) позивачка ОСОБА_1 подала до Київського районного суду м. Одеси заяву про відмову від позову, в якій, як слідує зі змісту ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018, просила закрити провадження по цивільній справі за її позовом до ПАТ АБ «Південний» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, наслідки закриття провадження по справі ОСОБА_1 були відомі (т. 1 а.с. 89-90).

Фактично позивачка, ОСОБА_1 , подавала позовну заяву до суду до ПАТ АБ «Південний» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, з вимогою про стягнення грошових коштів у сумі 243 978,00 доларів США, надалі відмовилася від вказаного позову, та у липні 2021 року звернулася до суду ще раз - отже, по факту позивач діє всупереч своїй попередній поведінці.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18 грудня 2009 року, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, N 63566/00Л).

Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з підстав спливу позовної давності.

Вирішення питання розподілу судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.02.2025.

Суддя Н.Д.Анісімова