Справа № 333/6436/24
Пр. № 2/333/387/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Стариченка Миколи Петровича про розподіл судових витрат, заявлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала дана цивільна справа.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 р. позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини, залишена без розгляду на підставі ч. 3 п. 1 ст. 257 ЦПК України, в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

21.03.2025 р. відповідачка в особі представника адвоката Стариченка М.П. звернулась до суду із заявою про розподіл судових витрат, а саме, стягнення з позивача на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 32 000,00 грн., посилаючись на те, що позивач самоусунувся від розгляду справи, витративши час та гроші Відповідача за звернення до адвоката для отримання професійної правничої допомоги (консультації, складання цілої низки процесуальних документів, представництво в 3-ох підготовчих судових засіданнях). Відповідачка вважає, що відбулося істотне зловживання процесуальними правами стороною Позивача, оскільки ОСОБА_2 вже протягом

тривалого періоду вдається до регулярних спроб зловживання своїми процесуальними правами задля психологічного тиску на колишню дружину свого сина (невістку) відповідачку по даній справі. Адже, Позивач добре розуміє, що численні судові процеси відносно ОСОБА_1 тягнуть за собою, окрім емоційного напруження, ще й значні витрати з її сторони на оплату правничої допомоги адвокатів. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , під час розгляду справи вчинив протиправні дії, направлені на свідоме затягування судового процесу. Так представник позивача використав підроблений документ для перенесення судового розгляду по даній справі. А саме, повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 створив Відповідачці умови, які викликали необхідність укладення нею договору про надання правової (правничої) допомоги. І, як наслідок, Відповідачка була змушена нести матеріальні витрати на послуги адвоката. До заяви додані Акти виконаних робіт від 19.03.2025 р., 21.03.2025 р., копії додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, квитанції про оплату правничих послуг.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Отже, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Разом з тим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічні висновки щодо застосування норм прав у подібних правовідносинах містяться у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц, від 28.01.2019 у справі № 619/1146/17-ц, від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що з 2019 р. ОСОБА_2 тричі звертався до суду з таким позовом до ОСОБА_1 , які в подальшому залишав без розгляду за своєю заявою.

Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі №619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі №202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, від 26 липня 2024 року у справі №736/1209/20.

З матеріалів справи, в тому числі з позову та відзиву на нього вбачається, що між сторонами у справі існують конфліктні сімейні відносини, які мають триваючий характер, із певними загостреними ситуаціями, також існує спір щодо участі позивача як дідуся у виховані онуки, який періодично сторони намагаються вирішити в судовому порядку.

З урахуванням характеру спірних відносин, їх обставин (триваючих чи епізодичних), суд дійшов висновку, що позивач не зловживає своїми процесуальними правами, а користується передбаченим законодавством правом звернення до суду за захистом своїх прав, які він вважає порушеними під час певних життєвих ситуаціях, які виникають в межах цих спірних відносин.

Позивач ОСОБА_2 двічі не з`явився до суду, поважних причин його неявки судом не встановлено. Повторна неявка позивача в судове засідання, за відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності, стала підставою для задоволення клопотання представника відповідача та залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи.

Явка позивача в судові засідання по цій справі не визнавалась обов`язковою.

Посилання відповідачки, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , під час розгляду справи вчинив протиправні дії, направлені на свідоме затягування судового процесу, а саме завідомо використав підроблений документ для перенесення судового розгляду по даній справі, належним доказом, а саме вироком суду, не підтверджено.

Належних доказів, які б підтверджували, що позивач умисно двічі не з`являвся в судові засідання з метою затягування чи перешкоджання розгляду справи, чи ущемлення прав відповідачки, останньою суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідачки про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3,12,13, 142 ч.5, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Стариченка Миколи Петровича про розподіл судових витрат, зокрема стягнення витрат на правничу допомогу, заявлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про встановлення порядку та способу участі у вихованні дитини, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова