Справа № 138/3602/24
Провадження № 22-ц/801/1086/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокуСправа № 138/3602/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №138/3602/24 запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2025 року,яке ухвалила суддя Холодова Т.Ю. у Могилів-Подільському міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 03 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «Споживчий центр»звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 21.05.2024-100001207, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 11000 грн, строком на 112 днів, які відповідач зобов`язався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1% за день, комісію в розмірі 20% від суми, що становить 2200 грн та у випадку неповернення кредиту сплатити неустойку в сумі 110 грн за кожен день невиконання зобов`язання. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Однак ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09 вересня 2024 року становить 31020 грн та складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 11000 грн, по процентам в розмірі 12320 грн, комісія 2200 грн та неустойки в сумі 5500 грн, яку позивач просив стягнути, а також судовий збір.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.05.2024-100001207 від 21 травня 2024 року в розмірі 25520 грн, а також судовий збір в розмірі 1992,90 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, та не можливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про стягнення відсотків, а також комісії.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Споживчий центр» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2025 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), заявки від 21 травня 2024 року, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е367», укладено кредитний договір №21.05.2024-100001207.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (пункт 3.1 Пропозиції).

Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п.3.3 Пропозиції).

Сума кредиту 11000 грн. Строк на який надається кредит 112 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 09 вересня 2024 року. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: 5375-41ХХ-ХХХХ-4939 (п. 2, 3,4 Заявки).

Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 5 Заявки).

Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування/залишком кредиту та на процентну ставку (п. 7 Заявки).

Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 2200,00 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п. 8 Заявки).

Порядок, черговість та розмір сплати платежів викладено в п. 9 Заявки «Графік платежів».

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А367.

Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісії, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо.

Таким чином, укладаючи вказаний договір, відповідач та ТОВ «Споживчий центр» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 21 травня 2024 року, тому у позивача виникло право вимагати повернення суми кредиту в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості в розмірі 25520 грн. В стягненні неустойки в розмірі 5500 грн відмовлено, посилаючись на п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості є безпідставними.

Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №21.05.2024-100001207 від 21 травня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 12 019 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000 грн, по процентам в розмірі 12320 грн, комісія 2200 грн, та неустойка 5500 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.05.2024-100001207 від 21 травня 2024 року.

Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідач суду не надав.

Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 5 Заявки).

Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування/залишком кредиту та на процентну ставку (п. 7 Заявки).

Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 2200,00 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п. 8 Заявки).

Враховуючи вищевикладене, встановлено узгодження між ОСОБА_1 та товариством в письмовій формі відсотків за користування кредитом та комісії.

Тому, сторонами було погоджено в належній (письмовій) формі розмір відсотків за користування кредитними коштами та комісії, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності в кредитному договорі розміру відсотків, комісії є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що товариством не надано виписку по рахунку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач, не є банківською установою, а тому позбавлені можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 31020 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.