Провадження №: 2/336/425/2025
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участю секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу № 336/8341/24 (провадження №2/336/425/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інтересах яких діє адвокат Мухіна Людмила Сергіївна, до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності,-

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мухіної Л.С.

встановив:

23 серпня 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони проживають та зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 . Батьками обох позивачок були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 , з якого вбачається, що її дошлюбне прізвище ОСОБА_7 .

В 1972 році сім`я ОСОБА_7 переїхала з Таджикської РСР в якості переселенців до радгоспу «Мокрянка» Вільнянського району Запорізької області. Згідно відомостей переселенського квітка, виданого 26 грудня 1972 року відділом по використанню трудових ресурсів Запорізького облвиконкому, до складу сім`ї Усманових входили: ОСОБА_5 , 1928 р.н., ОСОБА_6 , дружина, 1935 р.н., ОСОБА_8 , син, 1957 р.н., ОСОБА_9 , донька, 1960 р.н., ОСОБА_10 , син, 1962 р.н., ОСОБА_11 , донька, 1965 р.н. позивачка, ОСОБА_12 , син , 1965 р.н., ОСОБА_13 , донька 1968 р.н., ОСОБА_14 - донька, 1972 р.н., ОСОБА_15 , донька, 1955 р.н.

Станом на цей час позивачка ОСОБА_1 була малолітньою дитиною (7 років), а позивачка ОСОБА_2 ще не народилась ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як переселенцям, сім`ї Уварових було надано для проживання житловий будинок, який натепер має адресу АДРЕСА_1 . Документи про надання ОСОБА_16 будинку не збереглися. Як вбачається з відповіді Державного архіву Запорізької області від 14.05.2024 р. № 05-07/У-1258 на запит адвоката, в Державному архіві Запорізької області знайдено копії протоколу засідання робочого комітету радгоспу «Мокрянка» Хортицького спеціалізованого тресту овоче-молочних радгоспів Запорізької області від 19 липня 1972 року № 17 про розгляд заяви ОСОБА_17 щодо надання його сім`ї житла. В наказах з основної діяльності радгоспу «Мокрянка» за 1972 рік наказ про надання ОСОБА_16 будинку відсутній.

За фактом, сім`ї ОСОБА_17 було надано для проживання вищезазначений житловий будинок. Згідно наявної домової книги, з 04 вересня 1972 року в будинку за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані всі вищезазначені члени сім`ї, в тому числі з 1984 року (по досягненні повноліття) за зазначеною адресою була зареєстрована позивачка ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище якої ОСОБА_7 . 02.03.1995 року також по досягненні повноліття за цією ж адресою була зареєстрована позивачка ОСОБА_2 . Рішенням виконкому Тепличної селищної ради № 24 від 10.02.1997 року було здійснено перенумерацію будинку по АДРЕСА_3 (володільцем зазначено ОСОБА_18 ).

На теперішній час в будинку фактично проживають лише позивачі. Інші члени сім`ї померли або виїхали на інше постійне місце проживання та будинком не користуються.

На теперішній час в будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані , окрім позивачів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких зазначено в позові в якості третіх осіб. ОСОБА_3 в будинку фактично не проживає з початку 90-х років, місце її перебування невідоме, зв`язків з рідними вона давно не підтримує. ОСОБА_4 є сином позивачки ОСОБА_1 отримати право власності на будинок намірів не має.

Під час проживання позивачів в будинку будь-яких претензій ні від яких підприємств, державних або комунальних органів або осіб щодо їх проживання в будинку ніколи не заявлялось. Зі слів матері ОСОБА_6 , позивачам було відомо, що на придбання будинку батькам як переселенцям надавалась позичка, яку було ними виплачено. Позивачі вважали будинок належним їх батькам. За життя матері питання щодо переоформлення спадщини після смерті батька не піднімали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_6 . Після її смерті виявилось, що будь-які правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Наявний лише (мова оригіналу) «Сводный оценочный акт» та «выкопировка из схем-плана строительного квартала город Запорожье на усадебном участке АДРЕСА_1 », датований 30.09.1993 р. , в якому володільцем після перекресленого «Совхоз «Запорожский тепличный комбинат» зазначена ОСОБА_6 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 06.06.2024 року № 382815140, відомості щодо права власності, інші речові права , іпотеки, обтяження щодо житлового будинку АДРЕСА_1 відсутні. Також відсутня інформація про житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді на запит адвоката з ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2024 р. № 643, в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 правовстановлюючі документи не містяться.

Згідно відповіді на запит адвоката з Департаменту з управління житлово- комунальним господарством від 09.05.2024 р. № 835/01-37/01, житловий будинок по АДРЕСА_1 до комунальної власності міста не передавався.

Згідно відповіді на адвокатський запит Головного управління статистики у Запорізькій області , інформація щодо суб`єктів з назвами Радгосп «Мокрянка», Радгосп «Тепличний комбінат» з моменту створення бази даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (1993 р.) відсутня.

Таким чином, власник зазначеного будинку невідомий.

В той же час фактично з 1972 року будинком відкрито, безперервно і добросовісно користуються позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Факт відкритого, безперервного і добросовісного користування ними зазначеним будинком підтверджується реєстрацією їх за адресою зазначеного будинку, договорами на користування електричною енергією та про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, укладених з ОСОБА_6 . На теперішній час оплату комунальних послуг здійснюють позивачі, що підтверджується копіями квитанцій про сплату.

Позивачі просять визнати за ними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , по 1/2 за кожним, в порядку набувальної давності.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Щасливій О.В.

27 серпня 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цій справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

Рішення у справі не прийнято.

Відповідно Розпорядження №574 від 09.10.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку із звільненням ОСОБА_19 з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_19 з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 26 вересня 2024 року № 2851/0/15-24, з метою дотримання права на справедливий суд та розумних строків розгляду справи передано до провадження судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи.

10 грудня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від представника позивачів адвоката Мухіної Л.С. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» копії документів щодо технічної інвентаризації та користувачів житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , наявних в інвентаризаційній справі на зазначений будинок.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 січня 2025 року клопотання представника позивачів адвоката Мухіної Л.С. про витребування доказів, - задоволено. Витребувано у ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірені копії документів щодо технічної інвентаризації та користувачів житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , наявних в інвентаризаційній справі на зазначений будинок та надіслати до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

25 лютого 2025 року до суду від ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» надійшло повідомлення, в якому зазначено, що в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 правовстановлюючі документи не містяться та направлено копію інвентаризаційної справи.

Відповідно до ухвали суду від 27 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивачів про виклик і допит свідків - задоволено. Встановлено порядок дослідження доказів: заслухати вступне слово учасників справи, допитати свідків заявлених позивачем та дослідити письмові докази у справі.

Позивач та його представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, при вирішення справи покладається на розсуд суду.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснила, знає сім`ю ОСОБА_7 давно, проживає по сусідству в будинку АДРЕСА_4 . Сім`я ОСОБА_7 проживає в будинку АДРЕСА_1 та з 1972 року добросовісно користується даним будинком, доглядає за ним, сплачує комунальні послуги тощо. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають за вказаною адресою постійно. В даному будинку також проживали батьки позивачів, брати, сестри. Батьки та брати померли. ОСОБА_3 в будинку фактично не проживає з початку 90-х років, місце її перебування невідоме.

Свідок ОСОБА_21 надала пояснення аналогічні, як і свідок ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мешкають в будинку АДРЕСА_1 , постійно. Вони добросовісно користуються даним будинком, доглядають за ним, сплачують комунальні послуги тощо.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, знає сім`ю ОСОБА_7 давно, проживає по сусідству в будинку АДРЕСА_5 . Сім`я ОСОБА_7 проживає в будинку АДРЕСА_1 та добросовісно користується даним будинком, доглядає за ним, сплачує комунальні послуги тощо. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають за вказаною адресою постійно. В даному будинку також проживали батьки позивачів, брати, сестри. Батьки та брати померли. ОСОБА_3 в будинку фактично не проживає з початку 90-х років, місце її перебування невідоме.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши заявлених позивачами свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають та зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 апоріжжя, що підтверджується відповідними витягами з Реєстру територіальної громади та відмітками в паспорті (а.пр. 8-13).

Батьками обох позивачок були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1 , з якого слідує, що її дошлюбне прізвище ОСОБА_7 (а.пр. 14-15).

В 1972 році сім`я ОСОБА_7 переїхала з Таджикської РСР в якості переселенців до радгоспу «Мокрянка» Вільнянського району Запорізької області. Згідно відомостей переселенського квітка, виданого 26 грудня 1972 року відділом по використанню трудових ресурсів Запорізького облвиконкому, до складу сім`ї Усманових входили: ОСОБА_5 , 1928 р.н., ОСОБА_6 , дружина, 1935 р.н., ОСОБА_8 , син, 1957 р.н., ОСОБА_9 , донька, 1960 р.н., ОСОБА_10 , син, 1962 р.н., ОСОБА_11 , донька, 1965 р.н. позивачка, ОСОБА_12 , син , 1965 р.н., ОСОБА_13 , донька 1968 р.н., ОСОБА_14 - донька, 1972 р.н., ОСОБА_15 , донька, 1955 р.н. (а.пр. 16).

Станом на той час позивачка ОСОБА_1 була малолітньою дитиною (7 років), а позивачка ОСОБА_2 ще не народилась ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як переселенцям, сім`ї Уварових було надано для проживання житловий будинок, який натепер має адресу АДРЕСА_1 . Документи про надання ОСОБА_16 будинку не збереглися.

З відповіді Державного архіву Запорізької області від 14.05.2024 р. № 05-07/У-1258, на запит адвоката, слідує, що в Державному архіві Запорізької області знайдено копії протоколу засідання робочого комітету радгоспу «Мокрянка» Хортицького спеціалізованого тресту овоче-молочних радгоспів Запорізької області від 19 липня 1972 року № 17 про розгляд заяви ОСОБА_17 щодо надання його сім`ї житла. В наказах з основної діяльності радгоспу «Мокрянка» за 1972 рік наказ про надання ОСОБА_16 будинку відсутній.

За фактом, сім`ї ОСОБА_17 було надано для проживання вищезазначений житловий будинок. Згідно наявної домової книги, з 04 вересня 1972 року в будинку за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані всі вищезазначені члени сім`ї, в тому числі з 1984 року (по досягненні повноліття) за зазначеною адресою була зареєстрована позивачка ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище якої ОСОБА_7 . 02.03.1995 року також по досягненні повноліття за цією ж адресою була зареєстрована позивачка ОСОБА_2 . Рішенням виконкому Тепличної селищної ради № 24 від 10.02.1997 року було здійснено перенумерацію будинку по АДРЕСА_3 (володільцем зазначено ОСОБА_18 ) (а.пр. 19, 22-26, 30-33).

На теперішній час в будинку фактично проживають лише позивачі. Інші члени сім`ї померли або виїхали на інше постійне місце проживання та будинком не користуються. Батько позивачів ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 , донька, 1955 р.н. - померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Дані факти підтверджуються свідоцтвами про смерть вищезазначених осіб (а.пр. 44-49).

ОСОБА_14 в 1995 році було знято з реєстрації в будинку у зв`язку з її виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

ОСОБА_9 виписана, згідно із записами в домовій книзі, в 1981 році.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачів ОСОБА_6 . Після її смерті виявилось, що будь-які правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Наявний лише «Зведений оціночний акт» та «викопіровка зі схем-плану будівельного кварталу місто Запоріжжя на присадибній ділянці АДРЕСА_1 », датований 30.09.1993 р., в якому володільцем після перекресленого «Совхоз «Запорожский тепличный комбинат» зазначена ОСОБА_6 (а.пр. 17-18).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 06.06.2024 року № 382815140, відомості щодо права власності, інші речові права , іпотеки, обтяження щодо житлового будинку АДРЕСА_1 відсутні. Також відсутня інформація про житловий будинок АДРЕСА_2 (а.пр. 20).

Згідно з відповіддю на запит адвоката з ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2024 р. № 643, в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 правовстановлюючі документи не містяться (а.пр. 27). Дані обставини підтверджуються і витребуваними судом матеріалами інвентаризаційної справи.

Згідно з відповіддю на запит адвоката з Департаменту з управління житлово- комунальним господарством від 09.05.2024 р. № 835/01-37/01, житловий будинок по АДРЕСА_1 до комунальної власності міста не передавався (а.пр. 28).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит Головного управління статистики у Запорізькій області , інформація щодо суб`єктів з назвами Радгосп «Мокрянка», Радгосп «Тепличний комбінат» з моменту створення бази даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (1993 р.) відсутня (а.пр. 29).

Власник зазначеного будинку невідомий.

На теперішній час в будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають лише позивачі.

Крім позивачів, зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких зазначено в позові в якості третіх осіб. ОСОБА_3 в будинку фактично не проживає з початку 90-х років, місце її перебування невідоме, зв`язків з рідними вона давно не підтримує, про що повідомили і допитані в судовому засіданні свідки.

ОСОБА_4 є сином позивачки ОСОБА_1 отримати право власності на будинок намірів не має.

Під час проживання позивачів в будинку будь-яких претензій ні від яких підприємств, державних або комунальних органів або осіб щодо їх проживання в будинку ніколи не заявлялось.

В судовому засіданні встановлено, що з 1972 року будинком відкрито, безперервно і добросовісно користуються позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Факт відкритого, безперервного і добросовісного користування ними зазначеним будинком підтверджується реєстрацією їх за адресою зазначеного будинку (а.пр. 8-13), договорами на користування електричною енергією та про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, укладених з ОСОБА_6 (а.пр. 35-40).

На теперішній час оплату комунальних послуг здійснюють позивачі, що підтверджується копіями квитанцій про сплату (а.пр. 41-43).

Згідно довідки квартального комітету Тепличної селищної ради народних депутатів Шевченківського району Запорізької області від 13.04.2005 р. № 240, яка видавалась ОСОБА_6 для оформлення надбавки для пенсії, зазначено місце проживання АДРЕСА_1 (а.пр. 34).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .. ОСОБА_23 підтвердили, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мешкають в будинку АДРЕСА_1 , постійно. Вони добросовісно користуються даним будинком, доглядають за ним, сплачують комунальні послуги тощо.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володіння особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 N 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Презюмується, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отож, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду України у Постанові 14 травня 2019 року у справі N 910/17274/17, п. 66-67).

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачі більше 10 років проживають у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , добросовісно володіють і відкрито, безперервно користуються будинком, підтримують будинок у належному стані, сплачують комунальні послуги та вважають цей будинок своєю власністю.

Запорізька міська рада є уповноваженим органом, який управляє майном відповідної територіальної громади, є належним відповідачем у справі.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов до висновку, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добросовісно заволоділи чужим майном (власник нерухомого майна невідомий) і продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років, а тому в силу положень ст.344 ЦК України, вони набули право власності на спірний житловий будинок.

З матеріалів інвентаризаційної справи слідує, що житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований в 1970 році.

На земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок (літ А), літня кухня (літ Б), сарай (літ В), погріб (літ пг), вбиральня (літ Д), забор № 1, водопровід № 2, ворота № 3, замощення (літ І).

Відповідно до технічної документації, яка надана позивачами житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м., житловою 31,6 кв.м., із прибудовами.

Аналізуючи надані позивачами докази у сукупності з наведеними вище положеннями законодавства, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачами права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , по 1/2 за кожним, в порядку набувальної давності.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимог про стягнення з відповідача на їх користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інтересах яких діє адвокат Мухіна Людмила Сергіївна, до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м., житловою 31,6 кв.м., із прибудовами, за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м., житловою 31,6 кв.м., із прибудовами, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне найменування сторін:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Запорізька міська рада, , місцезнаходження: 69015, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206.

Треті особи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП не відомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП не відомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення 02 травня 2025 року.

Суддя: