Єдиний унікальний номер 728/199/25
Номер провадження 2/728/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

20 травня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря Кирути Л.І.,

а також

позивача не з`явився,

представника позивача Антоненка І.Є.,

відповідача не з`явився,

представника відповідача Бурноса О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також Суд) від 12.02.2025 № 728/199/25 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (далі також Позивач), представництво інтересів якого забезпечує адвокат Антоненко Ігор Євгенійович, з вимогами до ОСОБА_2 (далі також Відповідач), за змістом яких Позивач просить стягнути з Відповідача борг в сумі 200 000,00 грн за договором позики, а також вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 2 000,00 грн судового збору та 6 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу).

2. Згаданою ухвалою Суду вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті на 18.03.2025 о 10 год 00 хв.

3. Протокольною ухвалою Суду від 18.03.2025 проведення судового засідання було відкладено до 08.04.2025 об 11 год 00 хв у зв`язку із залученням Відповідачем представника в собі адвоката Бурноса О.В., необхідності останнім ознайомитися з матеріалами справи та підготувати заперечення щодо заявлених позовних вимог.

4. Однак судове засідання 08.04.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, у зв`язку із чим його проведення було повторно призначено на 20.05.2025 о 09 год 30 хв.

5. У призначене судове засідання з розгляду справи по суті 20.05.2025 не з`явилися належним чином повідомлені Позивач та Відповідач, однак направили для участі у справі своїх представників.

6. Також судом було відмовлено у задоволенні клопотання щодо зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням Відповідача у складі Збройних Сил України, про що постановлено відповідну ухвалу від 20.05.2025 № 728/199/25.

7. Інші заяви та клопотання на розгляд Суду не надходили.

ІІ. Позиції учасників справи.

8. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач вказує, що відповідно до розписки від 30.05.2023 Відповідач отримав від нього у борг 200 000 (двісті тисяч гривень 00 коп.), які зобов`язався повернути до 01.06.2024.

9. Зазначав, що укладення договору позики та його умов підтверджується розпискою позичальника, яка посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми.

10. Наголошував, що Відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти у встановлені строки не повернув, що є підставою для стягнення вказаних коштів в судовому порядку.

11. Як на правову підставу свої вимог посилався на положення статей 202, 207, 526, 530, 1046, 1047 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України).

12. Окрім того, Позивач просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у вигляді 2 000,00 грн судового збору та 6 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу).

13. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що за змістом поданого відзиву останній не визнав позовні вимоги.

14. Вказував, що у зв`язку дружніми стосунками з Позивачем, Відповідач у 2022 році отримав від Позивача у тимчасове користування легковий автомобіль марки Mazda, на якому потрапив у дорожньо-транспортну пригоду.

15. Ремонт автомобіля здійснювався за рахунок Відповідача, однак Позивача не влаштував сам факт проведених ремонтних робіт вищевказаного автомобіля, у зв`язку з чим останній, застосувавши психологічний тиск, змусив Відповідача написати боргову розписку.

16. Таким чином, Відповідач не отримував від Позивача будь-яких коштів, пов`язаних із спірною борговою розписко.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

17. Згідно з розпискою від 30.05.2023 Відповідач отримала від Позивача у борг 200 000,00 грн, які зобов`язався повернути до 01.06.2024, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні (а.с. 4).

18. Матеріали справи не містять доказів повернення грошових коштів Позивачу.

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

19. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

20. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

21. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

22. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

23. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

24. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) і «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

25. Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ) у рішенні Джей.Кей. та інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт «балансу ймовірностей» притаманний саме цивільним справам.

26. Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі Бендерський проти України (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.

27. Також Суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

28. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

29. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

30. Також згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

31. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

32. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

33. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

34. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

35. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики Позивач повинен підтвердити своє право вимагати від Відповідача виконання боргового зобов`язання, а Суд, з урахуванням вимог статей 1046, 1047 ЦК України, повинен установити наявність між сторонами правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

36. Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи для визначення факту укладення договору, Суд повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Подібна за змістом правова позиція відображена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

37. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.04.2021 у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

38. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

39. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

40. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, наявність оригіналу боргової розписки у Позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

41. Відповідно, як було встановлено у судовому засіданні на підставі досліджених доказів, Відповідач отримав у позику від Позивача грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн, які зобов`язавсь повернути до 01.06.2024.

42. За таких обставин, Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 200 000,00 грн (двісті тисяч гривень 00 коп.).

V. Розподіл судових витрат.

43. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

44. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.

45. При цьому Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

46. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

47. Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2025 дорівнює 3 028,00 грн.

48. Згідно з платіжною інструкцією АТ ТАСКОМБАНК від 27.01.2025 Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 000,00 грн, що дорівнює 1 відсотку ціни цього позову.

49. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

50. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою Позивачем долучено до матеріалів копію договору про надання правової допомоги від 27.01.2025 б/н, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Антоненком І.Є., копію акта приймання-передачі виконаних робіт від 28.01.2025 б/н до договору від 27.01.2025 на суму 6 000,00 грн і квитанцію від 27.01.2025 № 1 про сплату 6 000,00 грн.

51. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

52. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

53. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

54. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).

55. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:

- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;

- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;

- тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

56. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 року у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).

55. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише двох засідань, а також відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Суд вважає, що сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем на користь Позивача у повному обсязі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.), а витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката частково у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.).

56. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики (розпискою) від 30.05.2023 у розмірі 200 000,00 грн (двісті тисяч гривень 00 коп.), а також 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору і 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 26.05.2025

Суддя Є.М. Сороколіт