Справа №475/203/23
Провадження № 22-ц/812/723/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліоратор-Агро ЮГ»

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Кривенко О.В., повний текст складено 28 лютого 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меліоратор -Агро Юг" про розірвання договору оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меліоратор -Агро Юг" (далі ТОВ "Меліоратор -Агро Юг") про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 04 квітня 2005 року між ним, ОСОБА_1 та ТОВ «Меліорато-Агро Юг»» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 01 березня 2007 року за № 63, відповідно до п.3.1 Договору строк оренди складав 5 (п`ять) років.

24 грудня 2015 року до вказаного вище договору було підписано додаткову угоду, строк дії договору було продовжено до 31 грудня 2022 року.

15 листопада 2017 року було укладено ще одну додаткову угоду, відповідно до умов якої датою закінчення дії Договору є 01 березня 2028 року.

До 2019 року Орендар виконував умови договору і сплачував орендну плату, але, починаючи з 2019 року почалися незрозумілі відтермінування виплат і остаточний розмір виплати за 2019 рік склав лише 50 відсотків від того, що передбачено умовами договору.

З 2020 року орендна плата взагалі не виплачується. До грудня 2022 року були обіцянки щодо виплати орендної плати, а у грудні 2022 року на телефонне звернення зазначили, що орендної плати не буде.

Ні в 2020, 2021, ні в 2022 роках орендна плата не виплачувалася, що, на його думку, є порушенням умов договору.

Зазначає, що укладаючи Договір оренди землі, він розраховував на отримання орендної плати відповідно до умов пункт 4.1 Договору, проте, за 2020 - 2022 роки орендна плата не виплачувалася взагалі, а в ті роки, коли виплачувалася (2019 р.), то це робилося не у повному обсязі. Все це свідчить про систематичне порушення умов Договору з боку орендаря, тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та відповідачем та стягнути на його користь орендну плату з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2022 року включно у розмірі 13660 грн.50 коп.

17 лютого 2025 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у зв`язку з тим, що відповідач після звернення з позовом до суду у добровільному порядку виплатив орендну плату, то підстави для розгляду питання про стягнення орендної плати відпали.

Враховуючи вищевикладене, позивач остаточно просив розірвати договір оренди землі, укладений між ТОВ «Меліоратор - Агро ЮГ» та ОСОБА_1 04 квітня 2005 року і зареєстрований 01 березня 2007 року за №63 у Доманівському відділ Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року позов задоволено.

Договір оренди землі, укладений між ТОВ «Меліоратор - Агро Юг» та ОСОБА_1 04 квітня 2005 року, і зареєстрований 01 березня 2007 року за № 63 у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» розірвано.

Стягнуто з ТОВ «Меліоратор Агро Юг» на користь ОСОБА_1 2 147 грн. 20 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що зібраними у справі доказами доведено порушення відповідачем умов укладених сторонами договорів оренди, а саме, несвоєчасна сплата орендної плати за 2020, 2021, 2022 роки, а тому наявні підстави для розірвання цих договорів у зв`язку із систематичним порушенням ТОВ "Меліоратор-Агро Юг" свого обов`язку щодо своєчасної виплати орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди, оскільки це позбавило позивача можливості своєчасно отримати гарантовану цими договорами орендну плату за те, що його земельну ділянку використовує відповідач.

В апеляційній скарзі ТОВ «Меліоратор-Агро Юг» не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вказує, що його ухвалено у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, за невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, тому просили про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, вказували на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: - відповідачем у позові не зазначена ціна позову за позовною вимогою немайнового характеру в частині «Розірвання договору оренди», яка є самостійною вимогою немайнового характеру згідно з п.8 ч.1 ст.176 ЦПК України та не було сплачено в цій частині судовий збір, що мало бути наслідком залишення позовної заяви без руху, повернення заяви;

позивачем не було виконано свого обов`язку згідно ч.5 ст.177 ЦПК України щодо долучення до позовної заяви доказів, що підтверджували обставини, на яких ґрунтувалися позовні вимоги що мало бути наслідком залишення позовної заяви без руху, повернення заяви.

Також, судом до електронної справи не переведено в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді, зокрема позовна заява з додатками позивача та інші процесуальні документи, які надходили від відповідача та його представника, тоді як представником відповідача подавалася така заява 17.03.2023 року, яка в цій частині була проігнорована.

Крім того, до Електронної справи не внесені Протоколи судових засідань, створених у підсистемі відеоконференцзв`язку з доданими відеофайлами запису судового засідання, що позбавило відповідача права згідно п.4 ч.1 ст.43 ЦПК України, ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти, а також порушенням права передбаченого ч.1 ст.249 ЦПК України, ознайомитися із технічним записом судового засідання, протоколом судового засідання та протягом п`яти днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису (заяви відповідачем подані до суду 17 березня 2023 року, 14 та 18 березня 2025 року.

Вказує, що судом першої інстанції критично оцінено показання свідка ОСОБА_2 та не взято до уваги показання свідка ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що протягом 14 років позивач знав без повідомлення відповідача коли і де отримувати орендну плату у натуральній формі отримував її відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Тож, на їх думку, здійснення розрахунку орендної плати у натуральній формі має здійснюватися одночасно позивачем і відповідачем.

Вказує, що у 2019 році позивач подав відповідачу пропозицію про здійснення розрахунку орендної плати з натуральної на грошову, на що відповідач погодився лише у цьому році на таку зміну та 16 серпня 2019 року здійснив розрахунок видавши позивачу готівкою у сумі 12000 грн, яка майже у тричі є більшою від 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, Видатковий касовий ордер № 118 від 16 серпня 2019 року з підписом позивача про отримання, була досліджена в судовому засіданні та не спростована позивачем.

У 2020-2022 роках позивач вже вимагав не вказуючи істотних змін обставин яким він керувався при укладенні договору, при відсутності істотних порушень умов договору з боку відповідача, змінити форму розрахунків з натуральної на грошову, зміна якої могла бути лише за погодженням відповідача, або змінена за рішенням суду відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, тоді як доказів про зміну форми розрахунку позивачем не було надано при зверненні до суду із цим позовом.

Вказані вимоги позивача та не отримання ним орендної плати у натуральній формі призвели до унеможливлення з боку відповідача здійснити розрахунок який мав виконуватися одночасно відповідачем та позивачем.

Апелянт, посилаючись на невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказував, що видаткові накладні про отримання позивачем орендної плати, лише підтвердили пояснення відповідача про небажання позивача отримати орендну плату у натуральній формі та вимагання позивача змінити форму розрахунку з натуральної на грошову на яку відповідач не погоджувався, а судового рішення про зміну розрахунку позивачем не надано.

А видатковий касовий ордер № 118 від 16 серпня 2019 року спростовує повністю неправдиві обставини позивача, що починаючи з 2019 року почалися незрозумілі відтермінування виплат і остаточний розмір виплати за 2019 рік склав лише 50 відсотків від того, що передбачено умовами договору.

На час розгляду справи апеляційним судом відзив від позивача не надходив.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІУ-МК №037283, виданого 23 лютого 2001 року Доманівською районною державною адміністрацією є власником земельної ділянки загальною площею 5,1503 га, з кадастровим номером :09:000:0014, розташованої в межах території Щасливської сільської ради Доманівського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50955730 від 26.12.2015 року та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №037283( а.с.13,35).

04 квітня 2005р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Меліоратор - АгроЮг" було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,15 га, розташованої в межах території Щасливської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років, який зареєстровано у Доманівському реєстраційному окрузі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 01 березня 2007 року за №63.

За пунктом 4.1 Договору, орендна плата встановлюється у розмірі 760 грн., що становить 2 % від грошової оцінки земельної ділянки і виплачується власнику земельної ділянки у натуральній формі: вигляду пшениці-1000 кг, соняшника -100 кг, відробітковій - оранка городу, солома, ритуальні послуги, щорічно до 31 грудня (а.с.30-32).

Про такі форми орендної плати зазначено і в додатку до договору, який сторони погодили, підписавши його (а.с.33).

Згідно Акту прийому передачі від 04 квітня 2005 року ОСОБА_1 передав, а відповідач ТОВ "Меліоратор Агро Юг" прийняв в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,15 га, яка розташована в межах території Щасливської ради Доманівського району Миколаївської області. Даний акт підписаний сторонами (а.с.33 зворот).

24 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Меліоратор Юг" було укладено додаткову угоду до договору №63, якою було внесені зміни, якими викладено умови договору у новій редакції, зокрема до п.3.1 щодо строку дії договору - до 31 грудня 2022 року; п.4.1 збільшення розміру орендної плати до 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка виплачується власнику земельної ділянки щорічно до 31 грудня в грошовій, натуральній або відробітковій формі (а.с.7)

15 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Меліоратор Агро Юг" було укладено додаткову угоду до договору №63, якою було викладено у новій редакції пункти договору, зокрема, п.3.1 щодо збільшення строку дії договору до 31 грудня 2027 року та п.4.1 щодо збільшення розміру орендної плати до 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно до додатку до даної додаткової угоди орендна плата визначена в натуральній формі - зернові( пшениця, ячмінь) -3100 кг, соняшник- 300 кг; відробітковій - ритуальні послуги; додаткова послуги: солома та оранка городу надається понад розмір орендної плати тільки мешканцям села (а.с.52-53,54).

До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права внесені записи про укладання вищевказаних додаткових угод, строк дії договору до 01 березня 2028 року (а.с.14,15).

Відповідно до п.4.1 договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2005 року, з урахуванням змін, які було внесені додатковими угодами від 24 грудня 2015 року та від 15 листопада 2017 року, орендна плата встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, що на момент укладання договору становить (_____)грн. на рік, і виплачується власнику земельної ділянки щорічно до 31 грудня в грошовій, натуральній або відробітковій формі.

Якщо орендні платежі передбачені цим договором у натуральному вигляді, то визначається перелік продукції, її якісні показники, місце, умови, порядок та строки їх надання, їх вартість.

Якщо орендні платежі передбачені цим договором у відробітковому вигляді, то визначається види послуг, обсяги, місце і строки їх надання, їх вартість.

У разі поєднання різних форм виплати орендних платежів орендна плата здійснюється у порядку, що визначений вище для кожного з цих видів платежів.

Із наведеного вбачається, що сторони погодили порядок та форму нарахування та виплати орендної плати за користування земельними ділянками у грошовій, натуральній та відробітковій формах, а також додаткові послуги.

Позивач стверджує, що протягом 2019 років він частково отримав орендну плату, а протягом 2020-2022 рр. він не отримував орендну плату, внаслідок чого перед ним утворилася заборгованість.

Згідно копії видаткового касового ордеру від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 нараховано до виплати орендна плата у сумі 12 000 грн. (а.с.81).

Відповідно до копії видаткової накладної № РН-0000211 від 10 серпня 2021 року ОСОБА_1 нараховано до виплати орендна плата у виді пшениці в кількості 2,100 кг на суму 7 875,00 грн., ячмінь фуражний 3 кл. в кількості 1,000 кг на суму 3 750,00 грн., соняшник в кількості 0,300 кг. на суму 2 125,00 грн., всього на суму 13 750,00 грн;

копію видаткової накладної № РН-0000274 від 23 серпня 2021 р. ОСОБА_1 нараховано до виплати орендна плата у виді пшениці в кількості 2,100 кг на суму 10 237,50 грн., ячмінь фуражний 3 кл. в кількості 1,000 кг на суму 4 875,00 грн., соняшник в кількості 0,300 кг. на суму 3 375,00 грн., всього на суму 18 487,50 грн;

копія видаткової накладної № РН-0000300 від 31 серпня 2022 р. ОСОБА_1 нараховано до виплати орендна плата у виді пшениці в кількості 2,100 кг на суму 4 916,73 грн., ячмінь фуражний 3 кл. в кількості 1,000 кг на суму 2 341,28 грн., соняшник в кількості 0,300 кг. на суму 2 475,00 грн., всього на суму 9 733,01 грн. Підпис про отримання ОСОБА_1 на вказаних видаткових накладних - відсутній.

Згідно поданих позивачем письмових заяв він просив про видачу орендної плати готівкою: від 15 листопада 2024 року - за 2020 рік та 2021 рік (а.с.183, 184), від 27 листопада 2024 року - за 2022 рік в сумі 11679,60 грн. та частину за 2023 рік в сумі 1320, 40 грн (а.с.180).

Згідно видаткового касового ордеру від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 виплачено 16500 грн орендної плати за 2020 рік; видаткового касового ордеру від 15 листопада 2024 року - 22185 грн орендної плати за 2021 рік; видаткового касового ордеру від 27 листопад 2024 року ОСОБА_1 - 13000 грн орендної плати за 2022 рік і частину за 2023 рік( а.с.165,166,167).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем порушення відповідачем умов укладених сторонами договорів оренди, а саме, несвоєчасна сплата орендної плати за 2020 - 2022 роки, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку із систематичним порушенням ТОВ "Меліоратор-Агро Юг" свого обов`язку щодо своєчасної виплати орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди, оскільки це позбавило позивача можливості своєчасно отримати гарантовану цими договорами орендну плату за те, що його земельну ділянку використовує відповідач.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до статей 12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено пунктом 1 частини 1статті 11 ЦК України.

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІV (в редакції, яка була чинною на час укладання Договору) (далі Закон № 161-ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, ГК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина 1 статті 6 Закону № 161-ХІV в тій же редакції).

Статтею 93 ЗК України та статті 1 Закону № 161-ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно частини 1 статті 526, частини 1 статті 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження №61-41932сво18), Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2023 року у справі №499/793/21 (провадження № 61-8740 св 23).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вважав, що невиплата відповідачем орендної плати за 2020-2022 роки свідчать про систематичність несплати.

Відповідно до вимог статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ст. 612 ЦК України).

Таким чином, умовою, за якої боржник звільняється від негативних наслідків невиконання зобов`язання, є прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Між тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "Меліоратор - Агро Юг" намагалось виконати свій обов`язок зі своєчасної виплати орендної плати ОСОБА_1 за 2020-2022 роки, а позивач відмовлявся її отримувати.

Так, відповідно до умов укладених сторонами договорів оренди орендна плата виплачується орендарем власнику земельної ділянки щорічно до 31 грудня.

Відомостей про надсилання відповідачем повідомлень позивачу про необхідність отримання орендної плати матеріали справи не містять, як і відсутні докази того, що сторонами була досягнута домовленість щодо отримання позивачем орендної плати за певною адресою у певний час.

Не надано відповідачем і доказів того, що ОСОБА_1 відмовлявся прийняти належне виконання (орендну плату), запропоноване ТОВ "Меліоратор - Агро Юг", тоді як позивачем ці обставини не визнавалися.

Між тим, відповідно до приписів частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України саме на сторону покладений обов`язок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Той факт, що відповідач виплатив позивачу орендну плату після подання позовної заяви не свідчить про належне виконання умов договору у строк передбачений домовленістю сторін.

Дії ТОВ "Меліоратор - Агро Юг", вчинені поза межами цього строку, не є протиправними діями ОСОБА_1 , а є протиправними діями самого відповідача, за що наступає цивільно-правова відповідальність, яку і просить застосувати позивач.

Свідок ОСОБА_3 , яка працювала у ТОВ "Меліоратор Агро Юг" до травня 2021 року та з березня 2023 року знову є працівником цього Товариства, не підтвердила факт особистого повідомлення ОСОБА_1 про можливість отримання орендної плати.

Свідок ОСОБА_2 також не підтвердив того, що ОСОБА_1 був особисто своєчасно повідомлений про можливість отримання орендної плати у 2020-2022 роках. Щодо пояснень цього свідка про те, що позивач відмовився від отримання нарахованої йому орендної плати в натуральній формі у вказані роки, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки показань цього свідка, з огляду на те, що ОСОБА_2 є працівницею ТОВ "Меліоратор - Агро Юг".

Отже, твердження відповідача про те, що позивач свідомо уникав отримання орендної плати для того, щоб створити підстави для розірвання договору, а відповідач здійснив усі можливі заходи для вручення йому орендної плати належними та достатніми доказами не підтверджено.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що зібраними у справі доказами доведено порушення відповідачем умов укладених сторонами договорів оренди, а саме, несплата орендної плати за 2020 - 2022 роки, а тому у суду першої інстанції були наявні підстави для розірвання договорів у зв`язку із систематичним порушенням ТОВ "Меліоратор - Агро Юг" обов`язку щодо своєчасної виплати орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди, оскільки це позбавило позивача можливості своєчасно отримати гарантовану цими договорами кошти за те, що його земельні ділянки використовує відповідач.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції, то колегія суддів апеляційного суду їх відхиляє, як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи та програмним комплексом Д-З.

Так, із програмного комплексу Д-3 вбачається, що матеріали справи, які надійшли до суду першої інстанції були переведенні в електронну форму та інтегровані працівниками суду в систему Електронний суд.

Крім того, 11 квітня 2023 року представник відповідач - адвокат Прутян О.А. за допомогою системи Електронний суд направив відзив на вказану позовну заяву з посиланням на обґрунтування позову позивачем, що є свідченням ознайомлення його з позовною заявою.

Доводи апеляційної скарги щодо несплату судового збору за вимогу позовної заяви про розірвання договору оренди, як вимогу немайнового характеру, то колегія суддів відхиляє такі, як безпідставні та такі, що ґрунтуються на невірному тлумаченні норм чинного цивільного процесуального законодавства, оскільки приписами п.8 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Тобто, вказана вимога є вимогою майнового характеру і судовий збір за таку сплачується з урахування загальної ціни позову.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу про сплату позивачем судового збору у загальному розмірі 2147,20 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність підстав для залишення позову без руху у зв`язку з не наданням позивачем до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтувалися позовні вимоги, то колегія суддів апеляційного суду їх відхиляє, оскільки позивачем при поданні позовної заяви долучено докази, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовував свої вимоги.

Більш того, колегія суддів звертає увагу представника відповідача на те, що відповідно до роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. Тобто, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має права давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги. Питання, що стосується викладу обставин справи, з`ясування предмету позову (що конкретно вимагає позивач) та підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), змісту вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), подання доказів, залучення до розгляду справи сторін та третіх осіб суд вирішує в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження, відповідно до приписів ст.189 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, оскільки його ухвалено з дотриманням вимог матеріального закону, який регулює спірні правовідносини, та дотриманням вимог процесуального законодавства.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то у колегії суддів з урахуванням положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меліоратор-Агро ЮГ» залишити без задоволення, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.