Дата документу 28.05.2025 Справа № 331/289/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/289/24
Провадження №22-ц/807/421/25
Головуючий в 1-й інстанції Світлицька В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Гончар М.С., Онищенка Е.А.,
секретарКниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 07.12.2017 № НВ-017 земельна ділянка площею 0,8266 га з кадастровим номером 231010000:01:009:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України сформована 25.11.2015 за проектом землеустрою та 01.12.2015 зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомого майна: - закриту стояку для техніки з офісом літ. А-2 загал. пл. 399,2 кв.м., власником якого на теперішній час є ТОВ «Комунальник», а у період часу з 15.12.2017 до 06.04.2023 була ОСОБА_1 ; - побутову будівлю літ. Д, прибудову Д загал. пл. 73,1 кв.м., власником якого на теперішній час є ТОВ «Комунальник», а у період часу з 08.12.2015 до 06.04.2023 була ОСОБА_1 ; - сховище для посипочного матеріалу літ. Б загал. пл. 117,9 кв.м., власником якого на теперішній час є ТОВ «Комунальник», а у період часу з 29.07.2013 до 06.04.2023 була ОСОБА_1 . Згідно з договорами купівлі-продажу від 15.12.2017 № 730, від 08.12.2015 № 955, від 29.07.2013 № 952, закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, побутова будівля літ. Д, прибудова літ. Д, сховище для посипочного матеріалу літ. Б за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:009:0046. Разом з цим, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ТОВ «Комунальник» та за ОСОБА_1 право власності або користування, у тому числі оренди, земельною ділянкою з кадастровим номером :01:009:0046 з 01.03.2019 до теперішнього часу не зареєстровано. Згідно із листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 07.03.2023 за земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0046 фізичними особами-підприємцями та фізичними особами громадянами земельний податок (орендна плата) не сплачується. ФОП ОСОБА_1 за використання вказаної земельної ділянки не звітує. Інформація про нарахування, сплату та наявну заборгованість з орендної плати та земельного податку за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046 за періоди з 2019 по 2023 рік відсутня. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець не зареєстрована. Запорізькою міською радою здійснено розрахунок доходів, які одержала ОСОБА_1 у вигляді несплаченої орендної плати за час користування вищезазначеною земельною ділянкою за період з 01.03.2019 по 11.03.2022, що становить 661 792,83 грн. Враховуючи, що ОСОБА_1 користувалась земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому повинна відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які вона одержала у вигляді несплаченої орендної плати. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 01.03.2019 по 11.03.2022 у розмірі 661 792,83 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури кошти, витрачені у 2023 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 9 926,89 грн.

РішеннямЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року, позов заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. у розмірі 661 792 (шістсот шістдесят одна тисяча сімсот дев`яносто дві) гривні 83 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури Запорізької області (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, , р/р UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 926 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 89 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що участь у справі прокуратури у якості позивача є необґрунтованою, що свідчить про порушення норм процесуального права. Відповідачкою було зайнято лише 590,2 кв.м. земельної ділянки, а не 8,266 кв.м., як зазначено актом виїзду на місцевість. Спірна земельна ділянка не переходила у володіння або користування ОСОБА_1 , і належним відповідачем у справі повинно бути ТОВ «Комунальник». Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки нічим не підтверджено.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Запорізька міська рада, заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 07.12.2017 року, 01.12.2015 р. було проведено державну реєстрацію земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером :01:009:0046, площею 0,8266 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; цільове призначення: 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 359934370 від 26.12.2023 року, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано до 06.04.2023 року за ОСОБА_1 , а саме на: закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2 (дата державної реєстрації 15.12.2017 р.); побутова будівля літ. Д, прибудова Д (дата державної реєстрації 08.12.2015 р.); сховище для посипочного матеріалу літ. Б (дата державної реєстрації 29.07.2013 р.). З 06.04.2023 року право власності на вказані об`єкти нерухомості зареєстровано за ТОВ «Комунальник».

Листом Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області від 07.03.2023 р. за №2072/5/08-01-24-09-08 повідомлено, що згідно бази даних ГУ ДПС за земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0046 фізичними особами-підприємцями або фізичними особами-громадянами земельний податок (орендна плата) не сплачується. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за використання земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0046 не звітує. Інформація про нарахування, сплату та наявну заборгованість з орендної плати та земельного податку за використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046 за періоди з 2019 по 2023 рік відсутня.

Згідно із актом, складеним головним спеціалістом відділу контролю використання земель управління контролю Департаменту управління активами Запорізької міської ради Шевела А.І. від 28.11.2023 року, було здійснено виїзд на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вивчено наявну інформацію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046, за результатами якого встановлено, що на ділянці знаходяться одно та двох поверхові будівлі, в яких знаходяться бокси та мийки, станція технічного обслуговування автомобілів, адміністративна будівля; земельна ділянка огороджена парканом; межові знаки виявити не вдалось.

Відповідно до Витягу № НВ-23 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 18.07.2023 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046 складає 9 408 939,82 грн.

Запорізькою міською радою на підставі вищезазначеної інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 8266 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2019 по 11.03.2022.

Згідно із вказаним розрахунком загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2019 по 11.03.2022, становить 661792,83 грн, що складається з: за період з 01.03.2019 по 31.12.2019 185 947,40 грн.; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 204 542,17 грн.; за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 223 136,91 грн.; за період з 01.01.2022 по 11.03.2022 48 166,35 грн.

З моменту набуття права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок з оформлення права на земельну ділянку.

Поряд із цим встановлено, що у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. ОСОБА_1 використовувала земельну ділянку без укладення із Запорізькою міською радою договору оренди землі.

Відповідач ОСОБА_1 не була власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для неї, у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р., як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладався, право оренди відповідно до закону не зареєстровано. А отже у заявлений період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. року між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046, а відповідач її використовувала без укладання договору оренди земельної ділянки, не сплачуючи при цьому орендну плату та фактично збільшуючи свої доходи.

Отже, ОСОБА_1 правомірно володіючи майном, а саме: закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, побутова будівля літ. Д, прибудова Д, сховище для посипочного матеріалу літ. Б, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. користувалась спірною земельною ділянкою на якій зазначене майно знаходиться. Доказів протилежного суду не надано.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала сплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. становить 661 792,83 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя до Запорізької міської ради направлено листи від 08.08.2023 № 52-103-8050ВИХ-23 та від 28.11.2023 № 52-103-11908ВИХ-23 про надання інформації про вжиті заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення з ОСОБА_1 недоотриманого доходу за фактичне використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046, площею 0,8266 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , у вигляді орендної плати за землю за період з 01.03.2019 по 11.03.2022 у розмірі 661 792,83 грн.

Разом з цим, Запорізька міська рада на зазначені листи у відповідях від 04.09.2023 № 15344/03.3-20/03 та від 02.11.2023 № 15344/03-20/05 окружну прокуратуру про вжиті чи заплановані заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення з ОСОБА_1 недоотриманого доходу за фактичне використання вказаної земельної ділянки у вигляді орендної плати за землю за період з 01.03.2019 по 11.03.2022 у розмірі 661 792,83 грн не повідомлено.

Вказані обставини свідчать про нездійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва, а тому з огляду на те, що міська рада протягом розумного строку самостійно не звернулася до суду з відповідним позовом окружною прокуратурою 28.12.2023 направлено до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя позов про стягнення з ОСОБА_1 вищевказаного недоотриманого доходу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що безпідставне збереження коштів за користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади в особі Запорізької міської ради в частині можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, який може бути використаний для задоволення нагальних потреб територіальної громади. Тому відповідно, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання при використанні спірної земельної ділянки, у тому числі повноти нарахування та сплати обов`язкових платежів за її використання, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав користувачів. Спірні правовідносини пов`язані зі сферою формування та виконання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти від використання земельної ділянки, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів територіальної громади Запорізької міської ради, бездіяльність якої зі звернення до суду з відповідним позовом до відповідача ОСОБА_1 доводить неналежне здійснення міською радою захисту інтересів громади в сфері залучення коштів плати за землю до бюджету та є підставою для представництва прокуратурою в суді інтересів територіальної громади.

Статтею 79-1 ЗК України унормовано порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Так, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина 1 статті 79-1). Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (частина 2 статті 79-1 ЗК України).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частини 3-5 статті 79-1).

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (частина 9 статті 79-1).

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (частина 1 ст. 124 ЗК України).

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок з оформлення права на земельну ділянку.

Поряд із цим встановлено, що у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. ОСОБА_1 використовувала земельну ділянку без укладення із Запорізькою міською радою договору оренди землі.

Земельна ділянка площею 0,8266 га з кадастровим номером :01:009:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень статті 79-1 ЗК України сформована 25.11.2015 за проєктом землеустрою та 01.12.2015 зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

Тобто, у силу положень статті 79-1 ЗК України указана земельна ділянка сформована, має чітко установлені межі та площі, а відповідно є об`єктом цивільних прав.

Актом виїзду на місцевість від 28.11.2023, який складено головним спеціалістом відділу контролю використання земель управління контролю Шевелою А.І., підтверджує факт перебування об`єктів нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , саме на земельній ділянці з кадастровим номером :01:009:0046. Окрім того, зазначена земельна ділянка огороджена парканом. Указане унеможливлює використання земельної ділянки іншими особами, окрім ОСОБА_1 .

Розташування об`єктів нерухомого майна та використання ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046 також підтверджується договорами купівлі-продажу від 15.12.2017 № 730, від 08.12.2015 № 955 та від 29.07.2013 № 952.

Враховуючи те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0046 є сформованою, має визначені межі та площу, а також враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд посилання відповідача на те, що вона користувалася виключно частиною земельної ділянки суперечить фактичним обставинам справи та чинному законодавству.

В силу ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідач ОСОБА_1 не була власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для неї, у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р., як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до п. 20 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою КМУ № 1147 від 03.11.2021 року, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою, форму якої наведено в додатку 16, що подається в електронній або паперовій формі, як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за формою згідно з додатком 17.

Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

Проте, договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем не укладався, право оренди відповідно до закону не зареєстровано. А отже у заявлений період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. року між Запорізькою міською радою та ОСОБА_1 не існувало договірних правовідносин щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0046, а відповідач її використовувала без укладання договору оренди земельної ділянки, не сплачуючи при цьому орендну плату та фактично збільшуючи свої доходи.

Обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Як вірно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 правомірно володіючи майном, а саме: закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, побутова будівля літ. Д, прибудова Д, сховище для посипочного матеріалу літ. Б, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. користувалась спірною земельною ділянкою на якій зазначене майно знаходиться. Доказів протилежного суду не надано. А оскільки відповідач не є власником спірної земельної ділянки та не може бути постійним землекористувачем, вона не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином, єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата. З часу виникнення права власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Протягом тривалого часу цього обов`язку відповідач не виконувала, а отже без законних підстав зберігала у себе майно - кошти за оренду землі.

Посилання представника відповідача, що в даному випадку при визначенні розміру неодержаного доходу до спірних відносин підлягає застосуванню Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, спростовується висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постановах від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 у період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України вона повинна відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержала у вигляді несплаченої орендної плати за період з 01.03.2019 р. по 11.03.2022 р. у розмірі 661 792,83 гривень.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 29 травня 2025 року.

Судді: С. В. Кухар

М.С. Гончар

Е.А. Онищенко