Справа № 168/473/25
Провадження № 2-з/168/6/25
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення доказів

20 травня 2025 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О.Й., розглянувши в селищі Стара Вижівка заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення доказів до звернення із позовом до суду, відповідно до якої просить суд постановити ухвалу, якою забезпечити докази шляхом витребування зобов`язання державного нотаріального архіву надати належним чином завірені копії матеріалів договорів купівлі-продажу державного майна при викупі від 28.02.1996 р., засвідченого нотаріально 28.02.1996 р. в Старовижівській нотаріальній конторі та зареєстрованого Старовижівською районною державною адміністрацією, згідно з яким представництвом Фонду держмайна України у Старовижівському районі, в особі начальника представництва Гаврилюк Ольги Павлівни було продано Товариству покупців малого державного підприємства «Елона» в особі Глови Валентини Семенівни, приміщення (одна кімната) загальною площею 11,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: с.Кримне, вул.Радянська, 28 вартістю 50 000 000 карбованців та усіх додатків до цього договору.

На обґрунтування необхідності забезпечення доказів посилається на те, що вона є засновником та співвласником МП «Еллона», має намір звернутись до суду із позовом про визнання права власності на належну їй частку приміщення. Однак відсутність договору, якого вона не може особисто отримати, створює їй перешкоди у реалізації права звернення до суду та прямо вливає на можливість доказування нею дійсних обставин справи, а тому стверджує, що за таких умов її право на подання доказів до суду підлягає захисту шляхом забезпечення цього доказу.

Заяву ОСОБА_1 необхідно повернути заявнику з таких підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст.116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст.117 ЦПК України, у заяві вказується повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пунктів 4-5 ч.1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналізуючи положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй заяві про забезпечення доказів до подання позову заявниця вказує, що не має можливості самостійно надати суду Договір купівлі-продажу, яким вона має намір обґрунтовувати майбутні позовні вимоги про визнання права власності.

Проте, заявниця у заяві про забезпечення доказів не навела обґрунтувань на підтвердження того, що заявлений як засіб доказування договір може бути втрачено або подання такого доказу стане згодом неможливим чи утрудненим.

Також у заяві не вказано інформації, передбаченої п.3 ч.1 ст. 117 ЦПК, що своєю чергою позбавляє суд можливості виконати вимоги ч.3 ст.118 ЦПК у випадку розгляду заяви.

Відповідно до ч.4 ст.117ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

В порушення приписів п. 3, п. 4, п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України, подана заява не містить зазначення обставин, для доказування яких необхідні докази, питання щодо витребування яких ініціюється, та не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів у виді вказаної інформації, оскільки заявницею не наведено обставин на підтвердження того, що цей засіб доказування може бути втрачений у майбутньому, чи подання його до суду стане для нього згодом неможливим чи утрудненим, не містить повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

З огляду на вказані обставини, заяву необхідно повернути заявнику.

Керуючись ст. 84, 116-118, 150, 151 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 20.05.2025 року.

Суддя О. Й. Хаврона