Справа № 686/6606/25
Провадження № 2/686/3346/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Лазоренко К.Ю.

розглянувши в місті Хмельницькому в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на частки житлового будинку АДРЕСА_1 , та частки земельної ділянки площею 0,18 га з кадастровим номером :03:003:0104, яка знаходиться за цією ж адресою, залишивши за відповідачем право власності на частки вказаного майна, посилаючись на те, що це майно було придбане ними за час шлюбу та за спільні кошти подружжя. Однак, в добровільному порядку провести поділ вказаного майна остання відмовляється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц та від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Відповідно до вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 65 ч. 4 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1 серпня 2017 року по 5 серпня 2023 року. 26 липня 2022 року за спільні кошти подружжя був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 88,7 кв.м. та земельна ділянка площею 0,18 га, яка знаходиться за цією ж адресою. А тому вказане майно є їхньою спільною сумісною власністю.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 368 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 65 ч. 4, 68 ч. 1, 69, 70 ч. 1 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) право власності на частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 88,7 кв.м., житловою площею 52,7 кв.м., матеріали стін: цегла, опис: обшитий залізом хлів Б, цегляний хлів В, цегляний погріб Г, дерев`яна огорожа 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040) та частки земельної ділянки площею 0,18 га з кадастровим номером :03:003:0104, яка знаходиться за цією ж адресою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50), залишивши за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )право власності на частки вказаного майна.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користьОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1425 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

05.05.2025