Справа №700/316/25
Провадження №2/700/196/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року селище Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Кравець І.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в селищі Лисянка цивільну справу за позовною заявою Державної екологічної інспекції Центрального округу () до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі,

В С Т А Н О В И В:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернулася Державна екологічна інспекція Центрального округу, в особі представника Прибєг Дар`ї Андріївни з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі.

На обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Лещенком Павлом Андрійовичем відносно гр. ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 85 КУпАП за фактом порушення ст. 12, 14, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Відповідальність передбачена ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Так як, притягнення до адміністративної відповідальності за порушення норм ч.2 ст. 85 КУпАП проводиться у судовому порядку, інспекцією було направлено лист №03.1-10/4876 від 08.12.2022 року про наслідки розгляду справи про адміністративне правопорушення: відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , уродженця: Черкаська область, Лисянський район, с. Бужанка; проживаючого: АДРЕСА_1 .

В свою чергу до Інспекції за вих.№3/700/14/23 від 02.02.2023 року було скеровано постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 17.01.2023 року по справі №700/835/22 за якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 1020 (одна тисяча двадцять) грн., без конфіскації рушниць та добутого.

31.07.2023 року Інспекцією листом №0.3.6-08/3291 відповідачу було надіслано претензію №50/0716/23 з пропозицією добровільно відшкодувати збитки заподіяні державі в результаті незаконного добування кабана. Інспекцією під час реалізації своїх повноважень, в частині дотримання вимог природоохоронного законодавства в сфері охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в с. Бужанка Звенигородського району 01.12.2022 року затримано гр. ОСОБА_1 , який грубо порушив правила полювання, а саме: без належного дозволу (ліцензії), в забороненому місці, заборонений час здійснив відстріл дикого кабана, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 40 000,00 (сорок тисяч гривень), що є порушенням ст. 12, 14, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Розрахунок проведено відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України від 19.06.2017 №301/222 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України).

На даний час збитки відшкодовано не було. З огляду на викладене, Інспекція як уповноважений державою контролюючий орган звертається до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, заподіяної державі у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч гривень) та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. на користь Державної екологічної інспекції Центрального округу.

Позиція відповідача щодо заявленого позову

Відповідач направив відзив на позовну заяву Державної екологічної інспекції Центрального округу, в якому просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області 25 березня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи призначено на 10 годину 21 квітня 2025 року та відкладено до 10 години 26 травня 2025 року.

Представник позивача 14.04.2025 направив клопотання про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 21.04.2025 прибув в судове засідання, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 02.12.2022 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Лещенком Павлом Андрійовичем складено протокол про адміністративне правопорушення №02907 за ч. 2 ст. 85 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 , в якому зафіксоване правопорушення, передбачене 14, 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», а саме незаконний відстріл дикого кабана без дозвільних документів (ліцензії), чим грубо порушив правила полювання.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 17.01.2023 року у справі №700/835/22 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 85 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн. без конфіскації рушниць та добутого.

Державна екологічна інспекція Центрального округу направила претензію №50/0716/23 від 31.07.2023 року ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної державі на суму 40000 грн. 00 коп.

Розрахунок розміру шкоди, з проведено відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства екології та природних ресурсів України від 19.06.2017 №301/222 «Про затвердження Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів, занесених до Червоної книги України).

На дату подання позовної заяви відповідачем не здійснено відшкодування завданої шкоди.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги Державної екологічної інспекції Центрального округу про стягнення шкоди, заподіяної державі пред`явлені неналежни позивачем та просить відмовити в у задоволені позову. В обґрунтування, зазначив, що Лисянським районним судом у адміністративній справі №700/835/22 встановлено факт, що тварина (дикий кабан) була штучно вирощена, не перебувала у природному середовищі, у стані природної волі, не належала до природних ресурсів загальнодержавного значення, а тому шкода природі не завдана, а право на відшкодування шкоди мають власники тварин, оскільки це питання не стосувалося спеціалізованого мисливського господарства, інших підприємств, установ та організацій, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь (лісового господарства), і доведенню не підлягають. Виходячи з цього, відповідач зробив висновок, що шкода, заподіяна саме державі в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу в сумі 40000,00 грн. ОСОБА_1 завдано не було, оскільки позивач виключно представляє інтереси держави, а не власника штучно вирощеної тварини, яка не перебувала у природному середовищі, у стані приодної волі та не належала до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275 (зі змінами) ( далі-Положення №25) Державна екологічна інспекція України (Держеко-інспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 зазначеного Положення №25 Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 №30 (далі-Положення №30) Державна екологічна інспекція Центрального округу (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічна інспекція України (далі-Держекоінспекція) та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на території Полтавської та Черкаської областей.

Відповідно до положення. № 30 Інспекція здійснює державний нагляд за додержанням вимог законодавства: про раціональне використання, відтворення і охорону обєктів тваринного світу, зокрема щодо: регулювання чисельності диких тварин; використання і відтворення рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тварин, занесених до Червоної книги України; утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі або в напіввільних умовах; наявності документів, що підтверджують законність набуття диких тварин, утому числі тих, що занесені до Червоної книги України; наявності дозвільних документів на утримання та розведення диких тварин; охорони середовища перебування, шляхів міграції, перселення, акліматизації і схрещування диких тварин; ввезення в Україну і вивезення за її межі об`єктів тваринного світу та знарядь їх добування; захисту диких тварин від жорстокого поводження; законності набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу.

Відповідно до пункту 10 Положення №30 Інспекція наділена повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Отже Інспекція в цьому випадку є органом, уповноваженим державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зокрема на території Полтавської області та наділена повноваженнями щодо звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції.

У відповідності до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до норм статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до норм статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.1.2. роз`яснення Вищого арбітражного суду №02-5/744 від 27.06.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» із змінами, внесеними згідно з Роз`ясненням Вищого господарського суду, відповідно до статті 69 Закону ( 1264-12) шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Пунктом 2 постанови пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні

мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК (1540-06) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про тваринний світ» організація і ведення мисливського господарства, полювання та надання у користування мисливських угідь здійснюються у порядку, встановленому Законом України "Про мисливське господарство та полювання", іншими нормативно-правовими актами.

Отже, Закон України «Про мисливське господарство та полювання» є спеціальним Законом, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечує рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про тваринний світ» мисливством вважається вид спеціального використання тваринного світу, яке здійснюється шляхом добування диких звірів та птахів, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь і які можуть бути об`єктами полювання.

Для організації та ведення мисливського господарства надаються у користування спеціально визначені для цього мисливські угіддя.

Користувачами мисливських угідь можуть бути спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Згідно статті 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини.

Відповідно до статтей, 42, 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у порушенні правил полювання та здійснення інших видів використання мисливських тварин, правил регулювання їх чисельності.

Притягнення порушників до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання.

Відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь.

Статтями 2, 3 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» визначено, що мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Від імені Українського народу права власника мисливських тварин здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Органи державної влади здійснюють права власника щодо всіх мисливських тварин, за винятком тих, які в порядку, установленому цим Законом та іншими актами законодавства, передані до комунальної власності чи приватної власності юридичних і фізичних осіб.

Користування мисливськими тваринами може здійснюватися з вилученням або без вилучення їх з природного середовища чи штучно створених напіввільних умов.

Мисливські тварини, вилучені з природного середовища в установленому законом порядку, розведені в неволі, напіввільних умовах або набуті іншим шляхом, не забороненим законом, можуть перебувати у приватній, комунальній власності юридичних та фізичних осіб.

Під час розгляду Лисянським районним судом Черкаської області справи про адміністративне правопорушення № 700/835/22 встановлено факт, що тварина (дикий кабан) була штучно вирощена, не перебувала постійно у природньому середовищі, отже не належала до природних ресурсів загальнодержавного значення, а тому шкода природі не завдана, а право на відшкодування шкоди мають власники тварин, оскільки це питання не стосувалося спеціалізованого мисливського господарства, інших підприємств, установ та організацій, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь (лісового господарства) і доведенню не підлягають.

Окрім того, Лисянським районним судом Черкаської області при розгляді справи № 700/835/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглядалось питання щодо відшкодування шкоди, натомість суд не знайшов підстав для відшкодування, оскільки тварина була штучно вирощена, не перебувала постійно у природньому середовищі, тому шкода природі не завдана, а право на відшкодування шкоди мають власники тварини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 25.10.2022 у справі № 607/14378/21).

З огляду на викладене, позивач в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу є неналежним позивачем у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, є лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що шкода, заподіяна державі в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу в сумі 40000,00 грн. завдано не було. Оскільки позивач представляє інтереси держави, а не власника штучно вирощеної тварини, яка не перебувала у природному середовищі, у стані природної волі та не належала до природних ресурсів загальнодержавного значення, а тому є неналежним позивачем по даній справі.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1, та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в позовних вимогах відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статтями 2, 3, 30, 42, 43, Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ст. 21 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 2, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Державної екологічної інспекції Центрального округу до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 травня 2025 року.

Повне найменування сторін:

позивач: ДЕРЖАВНА ЕКОЛОГІЧНА ІНСПЕКЦІЯ ЦЕНТРАЛЬНОГО ОКРУГУ (), юридична адреса: 36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Коцюбинського, буд. 6, електронна адреса: , засоби зв`язку: 18;

представник позивача: Прибєг Дар`я Андріївна, що діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, адреса: м. Полтава, вул. Головко, буд. 4, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 , засоби зв`язку: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА