Справа №601/3463/24
Провадження № 2/601/83/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/3463/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про припинення права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, розташовану в АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та частину земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею витрати зі сплати судового збору, а також витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Заяву обгрутовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2011 року по 03 січня 2023 року. За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі позивачка з чоловіком придбали земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та збудували на ній житловий будинок загальною площею 71,7 кв.м., житлова площа: 28 кв.м., підсобна площа 43,7 кв.м. Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного поділу спільного майна, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивачки - адвокат Сідоров В.М. подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить повернути позивачці 50% сплаченого судового збору у разі визнання відповідачем позову.

Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позовні вимоги визнає, просить справу слухати у його відсутності та зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

22.11.2024 ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами загального провадження.

13.01.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

01.04.2025 ухвалою суду дана позовна заява залишена без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

04.04.2025 представником позивачки подано заяву про усунення недоліків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29 жовтня 2011 року по 02 грудня 2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно …. від 01.01.2024 та договору купівлі-продажу від 27.09.2019, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, що розташована в АДРЕСА_1 .

Із акту про встановлення факту від 06.10.2024 слідує, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 з двома неповнолітніми дітьми.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов"язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Судом встановлено, що сторонами під час шлюбу придбано житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає розподілу між сторонами.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 141 ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, заявленими вимогами, суд вважає, що судові витрати у розмірі 7 000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки даний розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію розумності, співмірний зі складністю виконаних робіт, складністю справи, обсягом зафіксованих у відповідних документах послуг, які надав адвокат.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Окрім того, згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивачки слід стягнути 50 % сплаченого нею судового збору, що становить 2 433 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 60, 61, 69, 70, 71, 72 СК України, статтями 252-256 ЦК України, статтями 19, 82, 133, 141, 158, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 71.7 кв.м., житловою площею: 28 кв.м. та на земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площа 71.7 кв.м., житловою площею: 28 кв.м. (житловий будинок А), підсобна площа: 43.70 кв.м., до складу якої входять: веранда (а), погріб (Пг), сарай (Б), сарай (Б1), ворота (Н), огорожа (Н1), колодязь (К), літня кухня (ЛК). Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:0494, загальною площею 0.2500 гектарів, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в розмірі 9 422 (дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відовідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий: