№ 207/5988/24
№ 2/207/1015/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/5988/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором позики № 76689421 у розмірі 20550 гривень 00 копійок ; заборгованість за кредитним договором № 4109810 у розмірі 91300 гривень 00 копійок ; заборгованість за кредитним договором № 1078155 у розмірі 12894 гривні 99 копійок , усього у загальній сумі 124744 гривні 99 копійок , оскільки 6 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 76689421 , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 гривень 00 копійок строком на 30 днів . 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 , згідно якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги , а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників . Згідно Реєстру боржників № 22 від 11 квітня 2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 20550 гривень 00 копійок . 3 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4109810 , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 гривень 00 копійок строком на 360 днів . 27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062024 , згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги , а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників . Згідно Реєстру боржників від 27 червня 2024 року до Договору факторингу № 27062024 від 27 червня 2024 року , ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 91300 гривень 00 копійок . 25 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1078155 , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 гривень 00 копійок строком на 360 днів. 30 травня 2024 року між ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30052024 , згідно якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги , а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників . Згідно Реєстру боржників від 30 травня 2024 року до Договору факторингу № 30052024 від 30 травня 2024 року , ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 12894 гривні 99 копійок . Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань за кредитними договорами у повному обсязі не виконав .

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі . У відповіді на відзив заявлений позов підтримав повністю та зазначив , що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі , тому кредитні договори , які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів , які укладені в письмовій формі та підписані сторонами . Згідно умов кожного кредитного договору , невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику (Правила) . Уклавши договір позичальник підтверджує , що він ознайомлений , повністю розуміє , погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил , текст яких розміщений на сайті Первісних кредиторів та є у загальному доступі . Згідно умов кожного укладеного договору , його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора , який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору . Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до Первісного кредитора , з відповідним електронним запитом для отримання інформації щодо надання додаткових доказів , а саме : розрахунок заборгованості та доказів , що підтверджують надання (перерахування) коштів . Позивач не є банківською установою , а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих ОСОБА_1 за кредитними договорами на його банківські картки , ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації , оскільки інформація про операції , проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею . Відповідач , як власник карткового рахунку , на який було перераховано кредитні кошти , може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах . Доводи відповідача щодо невірного нарахування відповідних відсотків поза межами кредитування , спростовуються умовами кредитних договорів , оскільки нарахована заборгованість відповідає погодженим умовам за кредитом , тому Первісний кредитор нараховував відсотки відповідно до умов погодженого договору з відповідачем . Таким чином , нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним , яке підтверджується умовами договору та доказами кредитної заборгованості . Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не явилася , письмово просила розглядати справу без її участі та без участі відповідача . У відзиві на позовну заяву заявлений позов не визнала і зазначила , що 6 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 76689421 на суму 1000 гривень 00 копійок , строк позики 30 днів , процентна ставка (фіксована) 2,5% . 18 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову Угоду № 76689421 , згідно умов якої сума позики була збільшена до 6000 гривень 00 копійок . Позивач просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором № 78357998 у розмірі 20550 гривень 00 копійок , з яких : 6000 гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу , 14550 гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками . 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21 . Згідно п. 1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно з Додатку № 2 , після того Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набував відповідні Права вимоги . Однак , матеріали справи не містять реєстру права вимоги з конкретною сумою боргу на дату відступлення права вимоги . Вважає , що до позивача не перейшло належним чином право вимоги , адже договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» № 14/06/21 було укладено 14 червня 2021 року у той час , коли кредитний договір між ТОВ «1 безпечне агентство з повернення боргів» та ОСОБА_1 було укладено 6 листопада 2023 року , тобто майже на два роки раніше , а ніж було укладено спірний договір позики . 3 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4109810 на суму 13000 гривень 00 копійок , процентна ставка стандартна 2,00% , знижена 1,10% . Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4109810 у розмірі 91300 гривень 00 копійок , з яких : 16000 гривень 00 копійок - сума заборгованості за кредитом , 75300 гривень 00 копійок - заборгованість за нарахованими процентами . Із позовної заяви відповідачу стало відомо , що 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19102023 . 25 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено кредитний договір № 1078155 на суму 2500 гривень 00 копійок , стандартна процента ставка 2,2% у день . Позивач просить стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором № 1078155 у розмірі 12894 гривні 99 копійок , з яких : 2499 гривень 99 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу , 10395 гривень 00 копійок - сума заборгованості за процентами . У матеріалах справи відсутні належні розрахунки заборгованості за цими договорами , з яких можна було б встановити за який період з`явились такі відсотки та станом на який день така сума була нарахована . Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредитів , тому , відповідно перевірити розмір нарахованої суми боргу , процентів не є можливим . Належними доказами , які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи , оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» . Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами , оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації . Розрахунки заборгованості , на які посилається позивач , не є первинними документами , які підтверджують отримання кредиту , користування ним , укладення договору на умовах , які вказані позивачем у позовній заяві , а отже не є належними доказами існування боргу . У матеріалах справи міститься посилання на такі загальні умови на веб-ресурсах кредиторів . Разом з тим , розпорядником інформації на таких веб-сайтах є безпосередньо первинні кредитори , які мають права адміністратора сайту та можливість у будь-який час в односторонньому порядку вносити зміни в такі умови надання кредитів населенню . Саме тому такі не підтверджують , що позичальник ознайомився у момент укладення кредитного договору саме з тими , а не іншими умовами . За таких умов у позові не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі , а також відповідно і користування ними , тому відсутні підстави для їх стягнення . Також , позивачем надано копію листа , у якому ТОВ «Лінеура Україна» через партнера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» , з яким було укладено Договір на переказ коштів № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року , видало відповідачу кошти на картковий рахунок за номером картки НОМЕР_3 , однак позивачем не надано до позовної заяви доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура Україна» , яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача , а саме договору № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року . Згідно копії листа вих. № 1893-0107 від 1 липня 2024 року вбачається , що платник ТОВ «Лінеура Україна» через ТОВ «УПР» перерахувало відповідачу 3000 гривень 00 копійок на кредитний рахунок НОМЕР_3 . Сам по собі лист вих. № 1893-0107 від 1 липня 2024 року не є документом первинного бухгалтерського обліку , який би підтверджував факт переказу коштів на рахунок відповідача . Також , вказаний лист свідчить про перерахування лише 3000 гривень 00 копійок , у той час , як спірний кредитний договір був укладений на суму 13000 гривень 00 копійок . Отже , наданий документ під назвою «Докази отримання грошових коштів позичальником» не відображає дійсної банківської операції щодо перерахування коштів ТОВ «Лінеура Україна» відповідачу ОСОБА_1 . Також , ТОВ «Селфі Кредит» через партнера ТОВ «Пейтек Україна» , з яким було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 3 травня 2022 року , видало відповідачу кошти на картковий рахунок за номером картки НОМЕР_3 . Позивачем також не надано до позовної заяви доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Селфі Кредит» , яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача , а саме договору № 03052022-1 від 3 травня 2022 року . Згідно копії листа вих. № від 18 листопада 2024 року вбачається , що платник ТОВ «Селфі Кредит» через ТОВ «Пейтек Україна» перерахувало відповідачу 2500 гривень 00 копійок на кредитний рахунок НОМЕР_3 . Лист вих. № від 18 листопада 2024 року не є документом первинного бухгалтерського обліку , який би підтверджував факт переказу коштів на рахунок відповідача . Отже , наданий документ під назвою «Копія повідомлення про перерахування коштів за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1078155 від 25 жовтня 2023 року» не відображає дійсної банківської операції щодо перерахування коштів ТОВ «Селфі Кредит» відповідачу ОСОБА_1 , оскільки не містить відповідних реквізитів , передбачених для банківських документів . Будь-яких доказів того , що прихований номер картки належить саме відповідачу також немає . Слід додатково зазначити , що саме номер картки не є конфіденційною інформацією , яку варто приховувати . Позивач не довів факту надання коштів позичальнику , оскільки не надав відповідних доказів , зокрема виписки за картковими рахунками позичальника або банківської квитанції про перерахування коштів . Вважає , що позовна заява про стягнення заборгованості , подана ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача є необґрунтованою та передчасною . Просила у задоволені позовних вимог відмовити повністю .

Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 6 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 76689421 , який підписано електронним підписом позичальника ( а.с. 10 12 ) . Згідно п.2.1 Договору сума позики 1000 гривень 00 копійок . Згідно п. 2.2 Договору строк позики 30 днів . Згідно п.2.3 Договору процентна ставка (базова) становить 2,50% (фіксована) у день . 18 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 76689421 до Договору позики , згідно якої суму позики було збільшено з 1000 гривень 00 копійок на 5000 гривень 00 копійок . Таким чином , загальний розмір позики становить 6000 гривень 00 копійок ( а.с. 14 ) . 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 ( а.с. 16 17 ) , згідно якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги , а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників . Згідно Витягу з Реєстру боржників № 22 від 11 квітня 2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 20550 гривень 00 копійок ( а.с. 21 ) . 3 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4109810 про надання коштів на умовах споживчого кредиту , який підписано електронним підписом позичальника ( а.с. 28 37 ) . Згідно п. 1.2 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 13000 гривень 00 копійок . Згідно п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів . Згідно п. 1.4.1 Договору стандартна процентна ставка становить 2,00% у день . 27 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062024 ( а.с. 42 43 ) , згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги , а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників . Згідно Витягу з Реєстру боржників від 27 червня 2024 року до Договору факторингу № 27062024 від 27 червня 2024 року , ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 91300 гривень 00 копійок ( а.с. 45 ) . 25 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1078155 про надання споживчого кредиту , який підписано електронним підписом позичальника ( а.с. 52 55 ) . Згідно п.1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 2500 гривень 00 копійок . Згідно п. 1.4 Договору строк кредиту 360 днів . Згідно п.1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 2,2% у день . 30 травня 2024 року між ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30052024 ( а.с. 58 60 ) , згідно якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги , а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників . Згідно Витягу з Реєстру боржників від 30 травня 2024 року до Договору факторингу № 30052024 від 30 травня 2024 року , ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 12894 гривні 99 копійок ( а.с. 62 ) .

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин , що виникають у державі .

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , ратифікованої Україною , Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року , яка згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України , кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом .

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках .

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання . Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України , частина перша статті 16 ЦК України) .

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України 2003 року правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі . Сторони мають право обирати форму правочину , якщо інше не встановлено законом .

Згідно ст. 207 ЦК України 2003 року правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони . Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного , електронного або іншого технічного засобу зв`язку .

Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною (сторонами) .

Згідно ст. 6 ЦК України 2003 року сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України 2003 року) .

Згідно ст. 626 , 628 ЦК України 2003 року договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Частиною першою статті 638 ЦК України 2003 року встановлено , що істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі , він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми , навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України 2003 року) .

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України 2003 року передбачає , що договір , укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін , вважається укладеним в письмовій формі .

Відповідно до висновків , викладених у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 , від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19 , будь-який вид договору , який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму . Договір , укладений в електронній формі , є таким , що укладений у письмовому вигляді (ст. 205 , 207 ЦК України 2003 року) .

Статтею 530 ЦК України 2003 року передбачено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) .

Згідно ст. 536 ЦК України 2003 року за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти . Розмір процентів може встановлюватися договором .

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України 2003 року порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) .

Згідно ст. 1050 ЦК України 2003 року якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу .

Згідно ст. 625 ЦК України 2003 року боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Згідно ст. 512 , 514 ЦК України 2003 року кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав , якщо інше не встановлено договором або законом .

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору . Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором .

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника , якщо інше не передбачено законом або договором .

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України 2003 року боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні .

Боржник , який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі , чи який вважає , що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту , не позбавляється обов`язку погашення заборгованості , а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним . Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено .

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України 2003 року за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) , а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) .

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України 2003 року предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги , строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги , яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) .

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено , що кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства , однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом . Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Суд не може збирати докази , що стосуються предмета спору , з власної ініціативи , крім витребування доказів судом у випадку , коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів , а також інших випадків , передбачених цим Кодексом .

Доказами , які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи , оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» .

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити , якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України : назву документа (форми) ; дату складання ; назву підприємства , від імені якого складено документ ; зміст та обсяг господарської операції , одиницю виміру господарської операції ; посади осіб , відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення ; особистий підпис або інші дані , що дають змогу ідентифікувати особу , яка брала участь у здійсненні господарської операції .

Таким чином , з наведених норм законодавства вбачається , що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Аналогічні за змістом висновки , викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц , провадження № 61-4685св19 .

Згідно пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку , бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України , затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту .

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку , що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором .

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц .

При цьому , у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні , останній повинен передати новому кредиторові документи , які засвідчують права , що передаються , та інформацію , яка є важливою для їх здійснення , в тому числі і первинні документи , що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником , тобто факт надання коштів у кредит .

Як вбачається з матеріалів справи , позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу , який би засвідчив , що банком були перераховані грошові кошти відповідачу у розмірах , що передбачені кредитними договорами , а відповідач ці кошти отримав .

Наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про те , що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами становить :

- № 76689421 від 6 листопада 2023 року за період з 11 квітня 2024 року по 30 вересня 2024 року складає у розмірі 20550 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 6000 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 14550 гривень 00 копійок ( а.с. 22 ) .

- № 4109810 від 3 листопада 2023 року за період з 27 червня 2024 року по 30 вересня 2024 року складає у розмірі 91300 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 16000 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 75300 гривень 00 копійок ( а.с. 46 ) .

- № 1078155 від 25 жовтня 2023 року за період з 30 травня 2024 року по 30 вересня 2024 року складає у розмірі 12894 гривні 99 копійок , з яких : заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2499 гривень 99 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 10395 гривень 00 копійок ( а.с. 63 ) .

Тобто , вказані розрахунки заборгованості містять лише суму заборгованості (незмінну) за період відступлення права вимоги та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору , які б дозволили суду перевірити , чи передавалися в дійсності кошти позичальнику у кредит , та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування , суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань) .

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими , речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів ; 3) показаннями свідків .

Згідно ч. 1 , 2 , 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини , що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень .

Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 76689421 від 6 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 квітня 2024 року складає 20550 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 6000 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 14550 гривень 00 копійок ( 156 159 ) .

Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 1078155 від 25 жовтня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту заборгованість ОСОБА_1 станом на 30 травня 2024 року складає 12894 гривні 99 копійок , з яких : заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2499 гривень 99 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 10395 гривень 00 копійок ( 160 164 ) .

Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 4109810 від 3 листопада 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту заборгованість ОСОБА_1 станом на 27 червня 2024 року складає 91300 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 16000 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 75300 гривень 00 копійок ( 165 174 ) .

Згідно ч. 1 , 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин , що мають значення для справи , суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному , об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили . Суд оцінює належність , допустимість , достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому , так і кожному доказу (групі однотипних доказів) , який міститься у справі , мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України) .

Верховний Суд України , в ході касаційного перегляду судових рішень , неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав , що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи . Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони .

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину , про яку сторона стверджує .

Така обставина підлягає доказуванню таким чином , аби задовольнити , як правило , стандарт переваги більш вагомих доказів , тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним , ніж протилежний .

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17 , від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 , від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18 , від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 .

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини , який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив , що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt») . Натомість , у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту ; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей» . … Суд повинен вирішити , чи являється вірогідність того , що на підставі наданих доказів , а також правдивості тверджень заявника , вимога цього заявника заслуговує довіри» .

Таким чином , суд дійшов висновку , що наявні в матеріалах справи докази не відповідають нормам процесуального права та не підтверджують , що кредитором були перераховані грошові кошти відповідачу у розмірах , що передбачені кредитними договорами , а відповідач ці кошти отримав .

Згідно копії листа ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № від 18 листопада 2024 року , наданого ТОВ «Селфі Кредит» вбачається , що між Товариством та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 3 травня 2022 року . Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» : 25 жовтня 2023 року на суму 2500 гривень 00 копійок . Призначення платежу : зарахування на картку , маска картки НОМЕР_3 ( а.с. 153 ) .

Згідно копії листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ТОВ «УПР» за вих. № 1893-0107 від 1 липня 2024 року , наданого ТОВ «Лінеура Україна» вбачається , що між підприємствами укладено договір про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року . Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта : 3 листопада 2023 року на суму 3000 гривень 00 копійок , маска картки НОМЕР_3 ( а.с. 154 ) .

Таким чином , лист ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. № від 18 листопада 2024 року та лист ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ТОВ «УПР» за вих. № 1893-0107 від 1 липня 2024 року не є документами первинного бухгалтерського обліку , які би підтверджували факт переказу коштів на рахунок відповідача , не відображають дійсної банківської операції щодо перерахування коштів відповідачу ОСОБА_1 , оскільки не містять відповідних реквізитів , передбачених для банківських документів . Будь-яких доказів того , що прихований номер картки належить саме відповідачу ОСОБА_1 немає . Позивач не довів факту надання коштів відповідачу , оскільки не надав відповідних доказів , зокрема виписки за картковими рахунками позичальника або банківської квитанції про перерахування коштів .

У позовній заяві представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив розглянути справу без їх участі , клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв .

Будучи обізнаним про те , що представник відповідача заперечує проти позову та не визнає суму боргу , позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог , тобто , скористався своїми правами , передбаченим ЦПК України , на власний розсуд .

Отже , позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами , а тому несе ризик настання наслідків , пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій .

Враховуючи викладене , аналізуючи зібрані по справі докази відповідно до наведених правових норм , суд дійшов до висновку , що позивачем не доведено належними та допустимими доказами , що відповідач дійсно отримав у ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» , ТОВ «Лінеура Україна» , ТОВ «Селфі Кредит» кредитні кошти , а також наявність у відповідача заборгованості за кредитними договорами : № 76689421 від 6 листопада 29 жовтня 2023 року у розмірі 20550 гривень 00 копійок , № 4109810 від 3 листопада 2023 року у розмірі 91300 гривень 00 копійок , № 1078155 від 25 жовтня 2023 року у розмірі 12894 гривні 99 копійок , у загальному розмірі 124744 гривні 99 копійок , оскільки розрахунки заборгованості , на які посилається позивач , не є первинними документами , які підтверджують отримання кредиту , користування ним , укладення договору на умовах , які вказані позивачем у позовній заяві , а отже не є належними доказами існування боргу , у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 1046 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» , місцезнаходження : м. Київ , вулиця Симона Петлюри , 30 , ідентифікаційний код юридичної особи : 35625014 , до ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_4 , про стягнення заборгованості відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба