Номер провадження 2/754/1565/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання - Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Понько Р.В. звернулась до суду із позовом до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що 07.11.2024 позивач звернулася до приватного нотаріуса Лештакової І.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їй у порядку спадкування після смерті її рідної сестри ОСОБА_2 07.11.2024 нотаріус сформував відмову у видачі свідоцтва з причин відсутності документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначену квартиру. Представник позивача вказує на те, що батько спадкодавця та спадкоємця ОСОБА_3 , як член ЖБК «Промбудівельник - 10», одержав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 076501 від 06.07.1989, виданим Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів. Відповідно до Ордеру до складу сім`ї входили троє осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_5 (донька). ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася сестра позивача - ОСОБА_2 . Відповідно до Довідки ЖБК від 17.09.1992 № 218 станом на 06.05.1992 батько позивача ОСОБА_3 повністю сплатив пайові внески за квартиру і є її власником. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 власник квартири помер, при цьому до спадкоємців за законом після його смерті входили позивач, сестра позивача та мати позивача, котрі на момент відкриття спадщини були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Також, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після смерті батьків позивач та її сестра успадкували квартиру як особи, що спільно проживають зі спадкодавцем. При цьому факт спільного проживання підтверджується записами про зареєстроване місце проживання. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 . На теперішній час єдиним спадкоємцем щодо квартири АДРЕСА_3 за вказаною вище адресою є позивач, котра, звернувшись до нотаріуса, виявила свою згоду на отримання спадщини. Проте належне оформлення права власності унеможливлюється через відсутність правовстановлюючого документу, в результаті чого позивач звертається до суду з метою встановлення свого права.

27 листопада 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено залишити позовну заяву без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам п.3 ч.3 ст. 175, ч.1 ст.177 ЦПК України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

28 січня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва витребувано:

-у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лештакової І.Є. належним чином завірену копію спадкової справи № 37/2024 щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-в П`ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі інформацію чи заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-в П`ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі інформацію чи заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Від представника відповідача Київської міської ради - Л.Рибальченко надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Також просить розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача - представника Київської міської ради.

24.02.2025 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лештакової І.Є. надійшла копія спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року постановлено закрити підготовче провадження та справу призначити до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просив вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання, призначене на 21.05.2025 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, при цьому у подано до суду відзиві просив розглядати справу за відсутності представника.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає позовну заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , у відповідності до яких батьками позивача та померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач після укладення шлюбу 18.07.2003 змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується актовим записом про шлюб.

У відповідності з Довідкою від 20.05.2025, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Промбудівельник-10», ОСОБА_3 (батько позивача) на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів від 02.06.1989 № 489 отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з ордером від 06.06.1989, виданим Виконавчим комітетом київської міської ради народних депутатів, ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_8 (дружина) та ОСОБА_5 (донька) надано у користування квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а/з № 4970.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 10696.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 07.05.2024 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 7616, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , на яку померла за життя не зареєструвала право власності.

Зокрема, з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 81083918 після померлого ОСОБА_3 та інформаційної довідки №81083984 після померлої ОСОБА_4 вбачається, що спадкові справи щодо майна останніх не заводились.

В установлений законом строк, позивач ОСОБА_9 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лештакової І.Є. із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак 07.11.2024 отримала відмову у видачі свідоцтва на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначену квартиру.

У відповідності до заяви ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лештаковою І.Є. 25.05.2025, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що з 1989 року у квартирі АДРЕСА_1 проживала родина у складі ОСОБА_3 , його дружини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . При цьому, пізніше в родині з`явилась ОСОБА_2 , котра також мешкала все життя зі своєю родиною за вищевказаною адресою. Також зазначили про те, що ОСОБА_1 станом на день складання заяви проживає у вказаній вище квартирі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно з ч.ч. 2,4 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод від 04.05.1950 р., ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., набрала чинності для України 11.09.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачка через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1220 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка, є спадкоємцем за законом другої черги після смерті її сестри ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Згідно зі ст.ст. 77-80 ЦПК України, належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що позивачем вжито всіх заходів для відновлення порушеного права, отже у даному випадку для позивача єдиним способом захисту його права є визнання за нею у судовому порядку права власності на квартиру.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є визнання права власності.

Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 392, 1216,1217, 1218, 1220, 1235, 1241, 1269, 1276, 1296, 1298 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 247, 259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - Київська міська рада, , м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36.

Повний текст рішення суду складено 28.05.2025

Суддя О.Б. Саламон