Справа № 129/3528/25
Провадження по справі № 2/129/1942/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі головуючої судді Бондар О.В.,

розглянув без участі сторін та їх представників в приміщенні суду в місті Гайсині у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рижавський Сергій Сергійович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Гайсинської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва та припинення права власності, -

установив:

08.10.2025 заявлено позов, у якому позивач просить скасувати рішення виконавчого комітету Гайсинської міської ради № 86 від 22.03.2000 р. про надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1 квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м., визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Гайсинської міської ради 07.04.2000 р про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване у в Тульчинському БТІ в реєстрову книгу № 9 за № 1-2275 в частині набуття права власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 передану у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до рішення виконкому Гайсинської міської ради № 86 від 22.03.2000 року дозволено житловим органам приватизувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м. й безоплатно передати в приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Гайсинської міської ради 07.04.2000 р. видано свідоцтво про право власності на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яке 07.04.2000 року зареєстровано в Тульчинському БТІ в реєстрову книгу № 9 за № 1-2275. на даний час позивач дійсно фактично разом із сім`єю в складі 5 осіб, в тому числі: ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , 2010 р.н., син ОСОБА_2 , 2012 р.н., донька ОСОБА_6 , 2017 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2 . На момент приватизації квартири, а саме у 2000 році позивач був неповнолітнім (15 років), проте оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_3 здійснювалось без відома ОСОБА_1 , згода на приватизацію квартири ним не надавалась, що призвело до позбавлення права позивача в майбутньому самостійно реалізувати своє право на приватизацію. Як вбачається з свідоцтва про право власності від 07.04.2000 року, виданого органом приватизації виконкому Гайсинської міської ради право власності на квартиру набули ОСОБА_2 (мати позивача), ОСОБА_3 (батько позивача) та сам позивач; позивач та його сім`я не проживають у цій квартирі та не користуються нею; зазначені обставини свідчать про порушення законних прав та інтересів позивача та позбавлення його можливості самостійно використовувати право на приватизацію житла, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, в поданих до суду заявах просять справу розглянути у їх відсутність, вимоги позову задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, в поданих до суду заявах просять справу розглянути у їх відсутність, вимоги позову визнають повністю.

Представник Гайсинської міської ради Кучеренко О.С. відзиву не подавав, у поданій до суду заяві проти задоволення позовних вимог заперечив, просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначив про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, а діти позивача навчаються в ЗЗСО м.Гайсина, а не в с.Берізки-Бершадські, доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Суд з`ясував позиції сторін, дослідив додані сторонами докази.

Стаття 14 Цивільного кодексу УРСР, чинна на час приватизації квартири, передбачала, що неповнолітні віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників.

Відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діяла станом на 2000 рік, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки(секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.1,2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Стаття 7 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає, що за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Порядок передачі квартир у власність громадян, склад документів та порядок їх оформлення при передачі державного житла у власність громадян станом на дату приватизації квартири (2000 рік) був визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, складеним відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Зазначеним Положенням передбачено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У документі також вказуються новонароджені і на них враховується нормаплощі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за соєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до рішення виконкому Гайсинської міської ради № 86 від 22.03.2000 дозволено житловим органам приватизувати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м. й безоплатно передати в приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Гайсинської міської ради 07.04.2000 р. видано свідоцтво про право власності на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яке 07.04.2000 року зареєстровано в Тульчинському БТІ в реєстрову книгу № 9 за № 1-2275. на даний час позивач дійсно фактично разом із сім`єю в складі 5 осіб, в тому числі: ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , 2010 р.н., син ОСОБА_2 , 2012 р.н., донька ОСОБА_6 , 2017 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтва про право власності від 07.04.2000, виданого органом приватизації виконкому Гайсинської міської ради, право спільної сумісної власності на квартиру набули ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , останній на день приватизації квартири у 2000 році позивач був неповнолітнім, свого волевиявлення не виявляв, оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_3 здійснювалось без його відома, згода на приватизацію квартири ним не надавалась, що призвело до позбавлення права позивача самостійно реалізувати своє право на приватизацію житла; крім того, позивач та його сім`я не проживають у квартирі АДРЕСА_3 та не користуються нею; зазначені обставини свідчать про порушення законних прав та інтересів позивача та позбавлення його можливості самостійно використати право на приватизацію житла, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Заперечення представника Гайсинської міської ради суд до уваги не бере з огляду на їх недоведеність належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267, 271-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовільнити повністю.

Скасувати рішення виконавчого комітету Гайсинської міської ради № 86 від 22.03.2000 р. про надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в частині надання дозволу на приватизацію та безоплатну передачу у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1 квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,9 кв.м.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Гайсинської міської ради 07.04.2000 р про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване у в Тульчинському БТІ в реєстрову книгу № 9 за № 1-2275 в частині набуття права власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати, що відповідно до рішення виконавчого комітету Гайсинської міської ради № 86 від 22.03.2000 р. надано дозвіл на приватизацію та безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: