н/п 2/490/1537/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шведюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов від ОСОБА_3 , яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , у якому представник просив ухвалити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговими розписками у розмірі 5 421 905,20 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за кожен день прострочення в розмірі 151 524,00 грн та витрати від інфляції в розмірі 452 538,78 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на правову допомогу в розмірі 14 000,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору сплаченого в розмірі 38 572,04 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 отримав у борг у позивача 27.01.2022 року кошти в сумі 2 029 253,00 грн, що згідно курсу НБУ становило 70 000 доларів США, 22.06.2023 року кошти в сумі 731 372,00 грн, що згідно курсу НБУ становило 20 000 доларів США та 13.05.2024 року кошти в сумі 2 661 280,20 грн, що згідно курсу НБУ становило 67 000 доларів США, про що було складено розписки із зазначенням терміну повернення. Однак у зв`язку із не поверненням ОСОБА_2 отриманих від позивача грошових коштів остання вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Правом подати відзив на позов відповідач не скористався.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій представник просить провести розгляд справи за його з позивачем присутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістістю в іншому судовому засіданні. Суд дослідвиш матеріали справи дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні цього клопотання, оскільки доказів на підтвердження поважності причин відкладення суду не надано.

За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.01.2022 року ОСОБА_2 отримав від позивача 2 029 253,00 грн, що еквівалентно 70 000 доларів США, та зобов`язався повернути їх в встановлений строк, а саме до 27.12.2022 року.

22.06.2023 року ОСОБА_2 отримав від позивача 731 372,00 грн, що еквівалентно 20 доларів США, та зобов`язався повернути їх в встановлений строк, а саме до 31.12.2023 року.

Також 13.05.2024 року ОСОБА_2 отримав від позивача 2 661 280,20 грн, що еквівалентно 67 000 доларів США, та зобов`язався повернути їх в встановлений строк, а саме до 13.11.2024 року.

Зазначене підтверджується оригіналом розписок, які наявні в матеріалах справи.

Дотепер, відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, суму заборгованості не повернув.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

За приписами частини другої статті 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і непов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Як вбачається, зі змісту розписки (договору позики) 27.01.2022 року ОСОБА_2 отримав від позивача 2 029 253,00 грн, що еквівалентно на день отримання коштів - 70 000 доларів США по курсу Національного банку України станом на день укладання цього договору (1 долар США = 28,9879 гривень) строком до 27.12.2022 року. Також в розписці зазначено, що відповідач отримав від позивача кошти у означеній сумі.

У розписці (договору позики) 22.06.2023 року ОСОБА_2 отримав від позивача 731 372,00 грн, що еквівалентно на день отримання коштів - 20 000 доларів США по курсу Національного банку України станом на день укладання цього договору (1 долар США = 36,5686 гривень) строком до 31.12.2023 року. Також в розписці зазначено, що відповідач отримав від позивача кошти у означеній сумі.

Також зі змісту розписки (договору позики) 13.05.2024 року ОСОБА_2 отримав від позивача 2 661 280,20 грн, що еквівалентно на день отримання коштів - 67 000 доларів США по курсу Національного банку України станом на день укладання цього договору (1 долар США = 39,7206 гривень) строком до 13.11.2024 року. В розписці зазначено, що відповідач отримав від позивача кошти у означеній сумі.

Так, відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказів того, що відповідач виконав взяте на себе зобов`язання та повернув позивачу кошти, відсутні.

За такого, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі (2 029253,00 грн + 731 372,00 грн + 2 661 280,20 грн) = 5 421 905,20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір відсотків за користування грошовими коштами становить 151 524 грн 00 коп. Розмір інфляційних збитків становить 452 538 грн 78 коп.

Відповідач будь-яких заперечень стосовно наведеного позивачем розрахунку не надав. Отже враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики у розмірі 5 421 905,20 грн з нього на користь позивача слід стягнути: 5 421 905,20 грн, 3% річних за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 151 524 грн 00 коп., інфляційних нарахувань в розмірі 452 538 грн 78 коп.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 38 572 грн 04 коп. за подання позовної заяви про стягнення коштів до суду та витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн 00 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговими розписками у розмірі 5 421 905 (п`ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за кожен день прострочення в розмірі 151 524 грн 00 коп. та витрати від інфляції в розмірі 452 538 грн 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 грн 00 коп. та суму судового збору сплаченого за подання позову до суду в розмірі 38 572 грн 04 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Інформація про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох