КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лексгруп», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк», Державного реєстратора комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у місті Києві, треті особи: комунальне підприємство «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про припинення права власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І.,-

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадженні у справі, суд першої інстанції виходив із того, що на момент подачі позовної заяви існує рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.

За змістом ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 630/487/16 (провадження № 61-8780св18) вказано, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції зазначив, що на момент звернення ОСОБА_1 із вказаною позовною заявою до суду Верховним Судом 21 жовтня 2024 року ухвалено постанову у справі № 755/4276/21 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Так, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у справі № 755/4276/21 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Лексгруп», ТОВ «ФК «Фінмарк», Донського Я.С. , треті особи: КП «Добробут» Димерської селищної ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса, про скасування записів про право власності на квартиру та про витребування квартири з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Я.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 серпня 2017 року, індексний номер 36716156, на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ТОВ«ФК «Фінмарк».

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01лютого 2021 року, індексний номер 56397194, на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ТОВ «Лексгруп».

Припинено право власності ТОВ «Лексгруп» на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 208,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 40346707.

Витребувано від ТОВ«Лексгруп» з незаконного володіння на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора та приватного нотаріуса про скасування записів про право власності на квартиру - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року залишено без змін.

Судом встановлено, що звертаючись до суду із позовом у справі за № 755/4276/21 ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги такими підставами: ТОВ «ФК «Фінмарк» з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не направило позивачу письмову вимогу про дострокове виконання основного зобов`язання; відсутній звіт про оцінку предмета іпотеки; матеріали реєстраційної справи не містять опису вкладення у цінний чи рекомендований лист на підтвердження того, лист якого саме змісту направлено ТОВ «ФК «Фінмарк» позивачу; розбіжності між відомостями у документі «Внутрішній опис документів реєстраційної справи» та у документі «Картка прийому заяви».

Звертаючись до суду із позовом у справі за № 755/17562/25 та обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначив про те, що підпис директора ТОВ «ФК «Фінмарк» Скрипника О.В. у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 серпня 2017 року та у картці прийому заяви підроблено.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що звертаючись до суду із названим позовом, ОСОБА_1 визначив нові обставини та обґрунтовував свої вимоги іншими підставами.

Враховуючи, що підстави позовних вимог у справі за № 755/17652/25 та у справі за № 755/4276/21 не є тотожними, відтак, відсутні підстави вважати, що на момент звернення із названим позовом Верховним Судом 21 жовтня 2024 року уже вирішено спір із тих самих підстав, між тими самими сторонами та про той самий предмет.

Нетотожність підстав та обгрунтувань позовних вимог не перешкоджає повторному зверненню ОСОБА_1 до суду завирішенням спору.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 15 вересня 2025 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року скасувати.

Справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко