Справа № 2-686/09
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попруженко Яна Олександрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (стягувач), ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Устанеко В.Ю., звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Подільського ВДВС у місті Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) у виконавчому провадженні № 19338264, в якій просить: 1) визнати неправомірною бездіяльність начальника Подільського ВДВС щодо незняття арешту, накладеного постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 20.05.2010 року на належне скаржнику майно, зареєстрованого в реєстрі обтяжень за № 9851907; 2) зобов`язати начальника Подільського ВДВС зняти даний арешт. В обґрунтування скарги вказала, що 20.05.2010 року відкрито виконавче провадження № 19338264, в якому вона була боржником, та в рамках даного виконавчого провадження було накладено арешт на її нерухоме майно. Станом на 2025 рік жодних відкритих виконавчих проваджень відносно неї немає, а тому вона 21.02.2025 року звернулася до Подільського ВДВС із заявою про скасування арешту майна. 07.03.2025 року їй засобами поштового відправлення надійшла відмова начальника відділу у скасуванні арешту. При цьому, виконавче провадження № 19338264 завершене, всі матеріали даного виконавчого провадження знищені за закінченням строку зберігання, що свідчить про відсутність правових підстав для зберігання чинності вказаного арешту майна, який порушує права скаржника.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_3 та призначено її судовий розгляд, витребувано у Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 19338264.

06.05.2025 року державний виконавець Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) подав до суду відзив на скаргу, в якому вимоги скарги не визнав та вказав, що на виконанні у відділі з 20.05.2010 року перебувало виконавче провадження № 19338264 з примусового виконання виконавчого листа № 2-686, виданого 11.05.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору № 0 від 12.10.2006 року в розмірі 25157,32 доларів США, що за курсом НБУ становило 200755,41 грн. 20.05.2010 року в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 18.11.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник проживала за іншою адресою. Також, на виконанні у відділі з 21.01.2011 року перебувало виконавче провадження № 23911370 з примусового виконання цього ж виконавчого листа, яке 11.07.2011 року було закінчено, оскільки боржнику належало майно, яке знаходилося на території юрисдикції Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ. Надати більш детальну інформацію щодо накладеного арешту немає можливості, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень сплинув. При цьому, відсутність записів про боржника у Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення, так як відомості про боржників відображаються в цьому реєстрі лише з 05.01.2017 року. Вказав, що судове рішення боржником не виконане, а тому підстави для зняття арешту з нерухомого майна відсутні. За таких обставин просить відмовити у задоволенні скарги.

Представник скаржника 27.10.2025 року подав до суду заяву, в якій вимоги скарги підтримав, просить розгляд справи провести без його участі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши скаргу, дослідивши надані учасниками справи докази та матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.12.2009 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Зазначеним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12.10.2006 в розмірі 25157,32 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 200 755 грн. 41 коп. та по 670 грн. 60 коп. з кожного судового збору та по 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення суду набрало законної сили.

20.05.2010 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження № 19338264 з примусового виконання виконавчого листа № 2-686, виданого 11.05.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору № 0 від 12.10.2006 року в розмірі 25157,32 доларів США, що за курсом НБУ становило 200755,41 грн. Також, 20.05.2010 року в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

18.11.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник проживала за іншою адресою.

Також, на виконанні у відділі з 21.01.2011 року перебувало виконавче провадження № 23911370 з примусового виконання цього ж виконавчого листа, яке 11.07.2011 року було закінчено, оскільки боржнику належало майно, яке знаходилося на території юрисдикції Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ.

11.03.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46820737, відносно виконавчого листа № 2-686 виданого 25.12.2014 про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь AT «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 12.10.2006 в розмірі 25 157,32 доларів США, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 200755,41 грн. та по 670,60 грн. з кожного судового збору та по 15.00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

10.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Зазначені обставини учасниками справи не заперечуються.

Надалі, скаржник ОСОБА_4 після укладення 24.09.2018 року шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 15-16).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.02.2025 року № 414323000 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно ОСОБА_4 накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна № 9851907 на підставі постанови про відкриття державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 20.05.2010 року про арешт майна боржника, об`єкт обтяження невизначене майно, все майно (а.с. 17-18).

21.02.2025 року представник скаржника подав до Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) заяву про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 20.05.2010 року (а.с. 19).

07.03.2025 року скаржник отримала відповідь начальника Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) Попруженко Я.О. від 04.03.2025 року № 0923/33.17-27/12, в якій вказано, що на виконанні у відділі перебували виконавче провадження № 19338264 з примусового виконання виконавчого листа № 2-686, виданого 11.05.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору № 0 від 12.10.2006 року в розмірі 25157,32 доларів США, що за курсом НБУ становило 200755,41 грн. Також, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 23911370 з примусового виконання цього ж виконавчого листа. Надати більш детальну інформацію щодо накладеного арешту немає можливості, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень сплинув. При цьому, підстави для зняття арешту передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні (а.с. 20-22).

Як вбачається з листа Подільського ВДВС у м. Кропивницькому Південного МУМЮ (м. Одеса) від 04.03.2025 року № 10923/33.17-27/12 від 14.03.2025 року № 12300/33.17-27/10 на виконанні у відділі перебували виконавче провадження № 19338264 з примусового виконання виконавчого листа № 2-686, виданого 11.05.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору № 0 від 12.10.2006 року в розмірі 25157,32 доларів США, що за курсом НБУ становило 200755,41 грн. Згідно інформації зі спецрозділу по даному виконавчому провадженню 20.05.2010 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер обтяження 9851907). Надати матеріали даного виконавчого провадження немає можливості, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень сплинув (а.с. 24-25).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11.04.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25.01.2024 року скасовано, у задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 27-30).

Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2024 року касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 11.04.2025 року повернуто скаржнику (а.с. 33-36).

Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 17.03.2025 року інформація про ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у реєстрі відсутня (а.с. 39, 40).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби також регламентований статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої цієї статті, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Так, скаржник дізналася про порушення своїх прав спірним арештом з відповіді начальника Подільського ВДВС від 04.03.2025 року, яку отримала 07.03.2025 року, якою скаржнику було відмовлено у його скасуванні, а тому строк звернення зі скаргою не пропустила.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 280/4/18, від 19.01.2022 року в справі № 577/4541/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК Україии виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (чинного на час спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частини третьої цієї статті у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою цієї статті передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

При цьому, ч. 5 ст. 59 цього Закону встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що начальник Подільського ВДВС Попруженко Я.О. в порушення обов`язку, встановленого ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», не зняла спірний арешт та нею не було доведено відсутність підстав для його скасування, а також беручи до уваги, що на виконанні у органах ДВС виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1 , не перебувають, відомості про причини та підстави завершення виконавчих проваджень, в рамках яких накладено спірний арешт, відсутні, а також те, що арешт нерухомого майна створює перешкоди у здійсненні скаржником своїх майнових прав, суд вважає, що вимоги скарги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу скаржником надано договір про надання правової допомоги від 05.02.2024 року, укладений між АО «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_3 (а.с. 66-67).

Згідно п. 4.1 цього договору розмір, порядок обчислення гонорару та порядок його сплати визначаються додатковою угодою.

Відповідно до додаткової угоди від 07.05.2025 року розмірі гонорару за надання професійної правничої допомоги у справі № 2-686/09 є фіксованим та становить 6000,00 грн. (а.с. 68).

Згідно розрахунку суми судових витрат, адвокатом було надано професійну правничу допомогу на загальну суму 6000 грн., а саме: опрацювання адвокатом матеріалів, опрацювання законодавства, судової практики з питань виконання рішень судів та складання скарги 3000 грн.; представництво інтересів у судових засіданнях 3000,00 грн. (а.с. 68).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 07.05.2025 року ОСОБА_3 проведено розрахунок згідно вказаного договору в сумі 6000 грн. (а.с. 69).

При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, оскільки представник скаржника просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом скарги з Подільського ВДВС, приймаючи до уваги, складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також те, що судові засідання у справі не проводились, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу сумі 6000,00 грн. не є співмірним, у зв`язку з чим вимоги скаржника про стягнення з приватного виконавця на його користь витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 3000 грн., що є співмірними та підлягають стягненню з Подільського ВДВСна користь ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 133, 137, 258-260, 448-452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попруженко Яна Олександрівна, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (стягувач), ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попруженко Яни Олександрівни щодо незняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 20.05.2010 року, зареєстроване в реєстрі обтяжень за № 9851907 від 21.05.2010 року.

Зобов`язати начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 20.05.2010 року, зареєстроване в реєстрі обтяжень за № 9851907 від 21.05.2010 року.

Стягнути з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького В.В. Драний