Провадження №2-н/367/3726/2025
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2025 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ та витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану заяву передано для розгляду судді Білогруд О.О.

Розглянувши заяву та надані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Так, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі частини п`ятої статті 165 ЦПК України направлено запит до Ірпінської міської ради Київської області з метою встановлення відомостей щодо зареєстрованого місця проживання боржника. Згідно відповіді Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою по АДРЕСА_2 .

При цьому, до заяви не додано жодного доказу, який би свідчив, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою за якою виникла заборгованість та/або користується послугами ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у вказаному домоволодінні за вказаною адресою. Крім того, не додано жодних доказів на підтвердження належності боржнику об`єкта, за яким нарахованого заборгованість (право власності, користування, тощо), а документ з назвою «фінансовий стан», долучений до заяви, не є доказом того, що ОСОБА_1 є споживачем послуг заявника.

Відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу у разі якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заява у про видачу судового наказу.

З огляду на викладене є підстави для відмови у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

При цьому, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України.

Керуючись статтями 165, 166, 167 ЦПК України, суддя,-

постановив:

у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.О. Білогруд