УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, в порядку загального позовного провадження клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову, про прийняття зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

11.12.2014 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області принято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року справу направлено за підсудністю Вознесенівському районному суду м.Запоріжжя.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року зустрічну позовну заяву повернуто заявнику. Згідно даних ЄДРСР ухвала набрала законної сили 02.07.2025 року

18.08.2025 року до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на підставі ухвали від 02.07.2025 надійшла вказана цивільна справа.

Ухвалою судді від 19.08.2025 прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Призначено підготовче судове засідання.

09.09.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 , про визначення способу участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

20.10.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (уточнений) до ОСОБА_4 , про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі ОСОБА_4 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні відповідач та представник відповідача просять прийняти до розгляду зустрічний позов, оскільки спільний розгляд цих позовів є доцільним, поновити строк на подання відзиву та зустрічного позову.

Сторона позивача проти прийняття зустрічного позову заперечувала.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала заява про проведення підготовчого засідання за відсутності третьої особи, просить надати додатковий час для складення і подання до суду висновку по суті спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача з вказаних питань, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 7, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч.7 ст.178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (ч.6 ст.178 ЦПК України)

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як убачається з матеріалів справи, 11.12.2024 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 29.01.2025 року о 10 год 40 хв та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду відзив на позов, разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

У судове засідання 29.01.2025 року сторони не з`явилися, у зв`язку із чим відкладено розгляд справи на 05.03.2025 року.

Відповідно до довідки про доставку СМС, одержувачу ОСОБА_2 29.01.2025 року доставлено судову повістку у підготовче судове засідання на 05.03.2025 року на номер телефону НОМЕР_1 як відповідачу, отже щонайменше з 29.01.2025 року відповідач був обізнаний про звернення ОСОБА_4 з позовом до нього.

05.03.2025 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 29.04.2025 року.

Судова повістка про виклик до суду на 29.04.2025 одержана ОСОБА_2 07.03.2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

03.04.2025 року ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги.

07.04.2025 року від представника відповідача надійшла заява про залучення в якості представника та надання доступу до електронної справи в підсистемі «Електронний суд».

15.04.2025 року від представника відповідача надійшла заява, в якій представник зазначає, що після ознайомлення з матеріалами електронної справи 11.04.2025 встановлено відсутність позовної заяви з додатками до неї, а тому просила направити на адресу реєстрації ВПО і фактичного місця проживання ОСОБА_2 копію позовної заяви для ознайомлення та підготовки відзиву на позовну заяву.

Отже, ухвала про відкриття провадження у справі отримана представником відповідача 11.04.2025 року.

23.04.2025 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 24.04.2025 року задоволено.

29.04.2025 року представником відповідача подано клопотання про передачу справи за підсудністю.

09.05.2025 року представником відповідача подана заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи, в якому представник зазначає, що відповідач не отримав копії позовної заяви з додатками, а тому просить надати справу для дистанційного ознайомлення.

14.05.2025 року представнику відповідача надіслано копію позовної заяви з додатками на електронну адресу і отримано відповідно представником відповідача.

02.06.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, до якого долучено клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву та зустрічної позовної заяви, в якому відповідач просить визнати поважними причини пропуска строку на подання відзиву на позовну заяву, поновити його та прийняти відзив та зустрічний позов у цивільній справі №344/22016/24.

В обґрунтування клопотання відповідача зазначив, що отримав і зміг ознайомитися із позовною заявою лише 18.05.2025 року, а тому відзив подано в межах 15 денного строку з моменту ознайомлення з ухвалою суду про відкриття провадження.

Встановлено, що відзив на позовну заяву подано відповідачем більше ніж через 5 місяців після відкриття провадження у справі, тоді як з матеріалів справи встановлено, що відповідач щонайменше з 29.01.2025 року був обізнаний про звернення ОСОБА_4 з позовом до нього, представник відповідача залучений до участі у справі в якості представника відповідача (договір від 03.04.2025 р) отримала доступ до матеріалів електронної справи 11.04.2025 року, 29.04.2025 року представником подано клопотання про направлення справи за підсудністю, отримано електронною поштою 14.05.2025 року позовну заяву (п`ятнадцять днів з дня отримання - до 29.05.2025 року (четвер), відзив на позовну заяву подано лише 02.06.2025 року.

Частиною першою статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У цивільному судочинстві адвокат не наділений самостійними процесуальними правами та не є стороною у справі, а лише здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Водночас, сторона у справі на свій розсуд обирає спосіб реалізації своїх процесуальних прав, звернутися до суду особисто або через представника.

Сторона не позбавлена можливості самостійно вчиняти процесуальні дії, у тому числі, з метою недопущення ризиків настання негативних наслідків.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також у пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким, чином матеріалами справи підтверджено отримання ухвали про відкриття провадження стороною відповідача 11.04.2025 року, позовної заяви з додатками представником відповідача 14.05.2025 року, п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву встановлений судом п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження сплинув до подання 02.06.2025 року відзиву на позовну заяву, а відтак вказаний відзив на позову заяву подано з пропуском процесуального строку для його подання.

Заява про продовження строку на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження, щобільше це 11.04.2025 року з підстав неотримання позовної заяви відповідачем та/або його представником з метою недопущення ризиків настання негативних наслідків не подавалася, хоча така процесуальна можливість у сторони відповідача була, про що свідчить подання 29.04.2025 року суду клопотання про направлення справи за підсудністю.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст.127 ЦПК України).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч.3 ст.127 ЦПК України).

Згідно з нормами ч.6 цієї ж статті про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття строків на «встановлені законом» та «встановлені судом» та відрізняє види звернення з відповідними клопотаннями та терміном їх подання.

Строк на подання відзиву встановлюється судом, отже його поновлення чинним процесуальним законом не передбачено, а положеннями ч. 2 ст. 127 ЦПК України передбачено саме продовження такого строку з врахуванням терміну подання відповідного клопотання до закінчення визначеного судом строку.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач не був позбавлений можливості у строк, встановлений ухвалою судді, подати відзив на позовну заяву або подати до суду заяву про продовження такого строку, однак таких звернень до суду у встановленому порядку не надходило, а вказана причина пропуску строку подання відзиву не була зумовлена непереборними обставинами, а залежала від дій відповідача, його волевиявлення, а також дій його представника та не може бути визнана судом поважною, оскільки не перешкоджала відповідачу подати до суду відзив у імперативні строки встановлені законом.

Отже, оскільки у даній справі встановлено, що строк на подання відзиву, встановлений судом у 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на час подання відзиву та заяви про поновлення строку на його подання, вже був пропущений, тобто, закінчився, то відповідно до положень ч.1 ст. 127 ЦПК України він не може бути ні поновлений, оскільки не є таким, що встановлений законом, ні на підставі ч.2 ст.127 ЦПК продовжений, так як строк закінчився.

З огляду на вказане суд відмовляє у задоволені заяви про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, як і не вбачає підстав для продовження відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву, так як строк закінчився.

Отже, заяву про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву слід залишити без задоволення і наголошує, що відповідач мав дотримуватись приписів процесуальних норм щодо строків подання відзиву на позов.

Вказані обставини не позбавляють відповідача права подавати докази надавати свої пояснення суду (усні або письмові), наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відзив не поданий у встановлений строк, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України справу слід вирішити за наявними матеріалами.

У заяві від 02.06.2025 року представник відповідача одночасно із заявою про поновлення строку на подання відзиву просив суд також поновити строк на подання зустрічного позову.

Щодо зустрічної позовної заяви поданої 02.06.2025, то судом встановлено, що у матеріалах справи відсутня зустрічна позовна заява від 02.06.2025 року та її копія і матеріали зустрічної позовної заяви, щодо якої заявлено клопотання про поновлення строку, відсутні і процесуальні рішення за вказаною зустрічною заявою.

Разом із тим, з відомостей ЄДРСР, а саме з ухвали судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року, встановлено, що 02.06.2025 року одночасно із відзивом на позовну заяву представник відповідача подала зустрічний позов до ОСОБА_4 , про визначення способу участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року зустрічну позовну заяву повернуто заявнику. Згідно даних ЄДРСР ухвала набрала законної сили 02.07.2025 року

Підставою повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 згідно ухвали є ч. 3 ст. 194 ЦПК України, тобто подання зустрічної позовної заяви з порушенням вимог ч.1 та ч. 2 ст. 193 ЦПК України.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Таким чином, ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року зустрічну позовну заяву від 02.06.2025 року, щодо якої подано клопотання про поновлення строку на її подання, 02.07.2025 року повернуто, а тому підстав для поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви, яка повернута ухвалою суду не встановлено, а тому в задоволенні заяви про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви від 02.06.2025 року суд відмовляє.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Таким чином, зі змісту ст.193 ЦПК України вбачається, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Отже, за змістом статті 193 ЦПК України однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів.

Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Встановлено, що відповідачем у цій справі подано 3 зустрічних позови у різний час - 02.06.2025 (повернута ухвалою суду від 02.07.2025), 09.09.2025, 20.10.2025 року.

Так, після повернення зустрічної заяви ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2025 року та направлення справи за підсудністю 09.09.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із новою зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 , про визначення способу участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , а також 20.10.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (уточнена) до ОСОБА_4 , про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі ОСОБА_4 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

Другу зустрічну позовну заяву подано відповідачем ОСОБА_2 до суду 09.09.2025 року, тобто по спливу трьох місяців після подання відзиву і після спливу двох місяців після повернення зустрічного позову ухвалою суду від 02.07.2025 року.

При цьому, клопотання про поновлення або продовження строку для подання зустрічного позову разом із поданням такого позову 09.09.2025 відповідачем не заявлено.

Станом на час подання ним зустрічного позову - 09.09.2025 року закінчився строк для подання відзиву на позов, а отже і строк для подання зустрічного позову.

Більш того, рішення у справі за первісним позовом не виключає можливість задоволення позову за зустрічними позовними вимогами і навпаки, а тому підстави для об`єднання позовних вимог за первісним та зустрічним позовами відсутні.

Так, предметом первісного позову є визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Предметом зустрічного позову від 09.09.2025 року є визначення способу участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

Отже, предмети та підстави первісного та зустрічного позовів є різними. Відповідно, різними є й предмети доказування за ними. Зв`язок між вимогами зустрічного та первісного позовів є лише опосередкованим, ці позови не взаємопов`язані, оскільки за змістом вищенаведеної правової норми вимоги первісного і зустрічного позовів мають бути взаємовиключними, тобто задоволення одного позову має зумовлювати відмову у задоволенні зустрічного.

У даному випадку задоволення позову про встановлення способу у вихованні та спілкуванні з дитиною не може будь-яким чином впливати або зумовлювати відмову у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини.

Суд зазначає, що спільний розгляд вказаних первісного та зустрічного позовів є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування та ускладнення розгляду справи.

Об`єднання вказаних позовних заяв не сприятиме завданням та засадам цивільного судочинства, а саме своєчасному розгляду цивільної справи та ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторін, та у першу чергу якнайкращим інтересам дитини, що згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України є підставою для відмовит у прийняття і повернення зустрічної позовної заяви від 09.02.2025 року заявнику.

20.10.2025 року відповідачем подано втретє до суду зустрічну заяву (уточнена) до ОСОБА_4 , про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі ОСОБА_4 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2, ч. 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

З поданої уточненої зустрічної позовної заяви вбачається, що позивачем за зустрічним позовом не збільшуються заявлені позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві від 09.09.2025, а фактично замість первісних позовних вимог про визначення способу участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 заявлено предметно інші самостійні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі ОСОБА_4 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , тобто одночасно змінено і підстави, і предмет зустрічного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом подано уточнену зустрічну позовну заяву, якою позивач за зустрічним позовом змінює предмет та підстави позову одночасно, тобто фактично це новий позов з інших мотивів та іншим предметом, уточнена зустрічна позовна заява подана з пропуском строку передбаченого для її подання, тому уточнена зустрічна позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду і підлягає поверненню.

Також суд роз`яснити позивачу право на звернення до суду з вказаними вище позовними вимогами з додержанням загальних правил щодо подання позову, передбачених ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 43, 44, 123, 124, 126, 127, 178, 183, 193, 194, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 від 02.06.2025 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву від 02.06.2025 року та на подання зустрічної позовної заяви від 02.06.2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, відмовити.

Відмовити у прийнятті та повернути позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення способу участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 від 09.09.2025 року.

Відмовити у прийнятті та повернути позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі ОСОБА_4 у виховані та спілкуванні з сином ОСОБА_5 від 20.10.2025 року.

Копію зустрічних позовних заяв долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з вказаними вище позовними вимогами з додержанням загальних правил щодо подання позову, передбачених ЦПК України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду області протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Ю.В. Апаллонова