Справа №568/267/25
Провадження №2/568/199/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.РадивилівСуддя Радивилівського районного суду Рівненської області Кондратюк В.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, та

В С Т А Н О В И В :

Зміст заявлених позовних вимог

19.02.2025 від ТОВ «ВЕЛЛФІН», через електронний кабінет в системі «Електронний суд», до Радивилівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява, підписана директором ТОВ «ВЕЛЛФІН» Лазепкою Валентином Ігоровичем до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, в якій позивач просить розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за Договором про споживчий кредит №1831406 від 27.01.2022 в розмірі 16 650 гривень; судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме, судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Як на підставу позовних вимог позивач вказує на те, що 27.01.2022 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» (далі по тексту позивач) та ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) укладено Договір про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 в електронній формі (далі по тексту - Договір про споживчий кредит), за умовами п. 1.1. якого Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 5 550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 9 (дев`ять) днів. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору про споживчий кредит між Позичальником і Позикодавцем.

Зазначає, що позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 5 550,00 грн, що підтверджується повідомленням № 707/02 від 13.02.2025 ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Позивача стверджує, що відповідно п. 1.1, 1.5 Договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 12.02.2025 становить 16 650,00 грн, з яких: 5 550,00 грн основний борг; 11 100,00 грн відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Вказує, що станом на день подання позову, відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору про споживчий кредит не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Процесуальний хід справи

19.02.2025 через електронний кабінет в системі «Електронний суд» позовна заява надійшла до суду (а.с.1).

19.02.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Радивилівського районного суду Рівненської області головуючим суддею визначено суддю Кондратюка В.В.(а.с.58).

Ухвалою судді від 21.02.2025 позовну заяву заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін(а.с.61-62).

21.02.2025 відповідачеві, засобами поштового зв`язку, рекомендованим поштовим відправленням, скеровано ухвалу від 21.02.2025 про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проте, 28.02.2025 конверт із вмістом повернувся до суду без вручення, із зазначенням листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.64-65).

11.03.2025 відповідачеві повторно, засобами поштового зв`язку, рекомендованим поштовим відправленням, скеровано ухвалу від 21.02.2025 про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яка була вручена 12.04.2025 (а.с.67).

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Позиції учасників справи

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений ухвалою судді від 21.02.2025 про відкриття провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін строк відзиву на позов в порядку передбаченому ст. 178 ЦПК України, не подав та своїм правом на подання заперечень проти позову не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просив даний спір розглянути без участі представника позивача та проти ухвалення заочного рішення не заперечує(а.с.6).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, докази що їх підтверджують та зміст правовідносин, що встановлені судом

27.01.2022 між позивачем та відповідачем укладений Договір про споживчий кредит № 1831406 (далі по тексту - Договір) п. 1.1 якого передбачено, що Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 5 550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок) (далі - Сума позики) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору (а.с.29-34).

Згідно із п. 1.3. Договору, строк позики за цим Договором починається з 27.01.2022 та складає 9 (дев`ять) днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (додаток до Договору) до 05.02.2022.

Відповідно до п. 1.4 Договору, цей Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором.

Положеннями п.п. 1.5.1, 1.5.2 п. 1.5. Договору визначено, що строк та проценти за користування позикою за Договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1.8 (один цілий вісім десятих) процента від суми позики, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 1.8 (один цілий вісім десятих) процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів (п. 1.5.1. Договору).

У разі якщо Позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України (проценти за понадстрокове користування позикою). При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів(п. 1.5.1. Договору).

Відповідно до п. 1.6 Договору, позика надається на споживчі цілі.

Положеннями п. 2.1.1.3 Договору визначено, що Позикодавець має право вимагати від Позичальника повернення суми позики, процентів за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором та Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі - Правила), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Разом з тим, відповідно до п. 2.2.2.3 Договору Позичальник зобов`язаний, своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до 3.1 Договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до умов цього Договору та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (додаток до Договору).

Згідно із п. 3.2 Договору, строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за цим Договором обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до дня повного погашення Заборгованості за позикою (зарахування на поточний рахунок Позикодавця), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою.

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

Уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця(п. 7.1, 7.2. Договору).

Пунктом 7.5. Договору передбачено, що Позичальник підтверджує, що до укладення цього договору позичальник отримав від позикодавця інформацію, що визначена частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; а також що до укладення цього Договору надав безвідкличну та безумовну згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього Договору електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, який надається Позикодавцем.

З тексту Розділу 8. Договору, «Реквізити та підписи сторін» слідує, що відповідач для підписання договору використав електронний підпис zv9391 (аналог власноручного підпису).

Додатком до Договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит(а.с.34зв).

Згідно із розрахунком заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 загальна сума заборгованості становить 16 650 грн, а відсотки нараховувалися з 27.01.2022 по 20.05.2022 включно(а.с.35-46).

Відповідно до Інформаційної довідки вих. № 707/02 від 13.02.2025 ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, а саме 2022-01-27 о 15:02:27 на платіжну карту НОМЕР_1 емітентом якої є MONOBANK за номером транзакції 34328-85444-26214 здійснено операцію у сумі 5550,00 грн(а.с.47).

Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ «ВЕЛЛФІН» затверджені наказом №60 від 30.12.2020(а.с.22-28), п. 1.4 яких передбачено, що дані Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України, укласти договір про споживчий кредит на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою заявником заявки на сайті Товариства за електронною адресою: creditup.com.ua (далі Сайт Товариства) на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт).

Зі змісту доданого до позовної заяви файл у форматі docx під назвою «Анкета оферти заповнена ОСОБА_1 » слідує, що в розділі «Документи» в підрозділі банківська карта вказана банківська карта за наступними реквізитами № НОМЕР_1 (а.с.48-56).

Згідно із Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо позивача від 04.04.2018 передбачено вид економічної діяльності 64.92. Інші види кредитування(а.с.8).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 148 від 27.10.2015 позивач є зареєстрованим як фінансова установа(а.с.21).

Судом встановлено, що змістом спірних правовідносин є вимога позивача про повернення суми споживчого кредиту, нарахованих відсотків та відшкодування понесених судових витрат.

Норми права, що застосовані судом при вирішенні справи

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При розгляді заявлених вимог, суд виходить з наступних положень національного законодавства, що врегульовують форму укладеного між сторонами спору договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Загальні умови виконання зобов`язання визначені ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України).

Разом з тим, форма правочину визначена ст. 205 ЦК України, частиною 1 якої передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронна комерція це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру

Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Правила вчинення підпису у сфері електронної комерції визначено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Нормативне правове врегулювання кредитних правовідносин визначено Главою 71 ЦК України «ПОЗИКА. КРЕДИТ. БАНКІВСЬКИЙ ВКЛАД».

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно із ч. 7 ст. 1056-1 ЦК України, особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначенні Законом України «Про споживче кредитування».

Так п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття договору про споживчий кредит, згідно кого це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Разом з тим, споживчий кредит (кредит) це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 4. ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Згідно із ч. 5 вказаної статті, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Мотиви та висновки суду, щодо заявлених вимог

Щодо вимог про стягнення тіла кредиту

Судом встановлено, що 27.01.2022 між позивачем та відповідачем укладений Договір про споживчий кредит № 1831406 який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором zv9391 (аналог власноручного підпису) (а.с.29-34).

Відповідно до п. 7.2. Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 уклавши цей Договір відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на Сайті Позикодавця.

Таким чином, з огляду на дотримання сторонами спору вимог ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» при вчиненні електронних правочинів суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладений Договір про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 у формі електронного договору.

На виконання умов Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022, позивач через платіжний сервіс «Platon» на платіжну картку НОМЕР_1 переказав кошти у розмірі 5 550,00 грн, що підтверджується Інформаційною довідкою вих. № 707/02 від 13.02.2025 ТОВ «Платежі Онлайн»(а.с.47).

Суд відмічає, що саме дана платіжна банківська картка № НОМЕР_1 вказана в розділі «Документи» у документі Анкета оферти заповнена ОСОБА_1 (а.с.48-56).

Відповідач у визначений строк, до 05.02.2022, кредит не повернув.

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення позивачеві суми кредиту та нарахованих відсотків у повному обсязі протягом строку кредитування, тобто до 05.02.2022.

Отже, в силу умов Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022, положень ст. 1054 ЦК України, п. 1-1 ч. 1 ст. 1. Закону України «Про споживче кредитування» відповідач зобов`язаний повернути суму отриманого кредиту.

Таким чином, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про повернення суми кредиту у розмірі 5 550,00 грн.

Щодо вимог про стягнення нарахованих відсотків

Позивач відповідно до позовних вимог просить стягнути з відповідача 11 100,00 грн, що згідно його вимог є відсотками за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 загальна сума заборгованості становить 16 650 грн, а відсотки нараховувалися з 27.01.2022 по 20.05.2022 включно.

При цьому у період кредитування з 27.01.2022 по 05.02.2022 відсотки нараховані за ставкою 1,8 % в день 99,9 грн, в сумі 899,1 грн; а з 06.02.2022 по 20.05.2022 відсотки нараховані за ставкою 1,8 % в день 99,9 грн, а в сумі 10 100,9 грн.

Умови та порядок нарахування відсотків за споживчим кредитом визначені спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Законом України «Про споживче кредитування».

Зокрема, реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача визначені ст. 8 вказаного Закону України.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, (набув чинності з 24.12.2023) внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування».

Так, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування», доповнено частиною 5, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до п. 2 Розділі II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Варто відзначити, що п. 5 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» власне і передбачає зміни до Закону України «Про споживче кредитування» в цілому, та відповідно до ст. 8 вказаного Закону, щодо обмеження розміру денної процентної ставки.

Поряд з цим, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Тобто, законодавець імперативно обмежив розмір денної процентної ставки визначивши її максимальний розмір 1 % згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачивши, що така правова норма застосовується до кредитних договорів, які укладені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» що мало місце 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

При цьому, визначений певний перехідний період за яким: до 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 2,5 %; з 23.04.2024 до 20.08.2024 - 1,5 %; а з 21.08.2024 - 1%.

Відповідач контррозрахунку заборгованості не надав.

Суд, дослідивши розрахунок заборгованості наданий позивачем, провівши його перевірку шляхом власних розрахунків та дійшов висновку, про його не відповідність положенням договірних зобов`язань сторін спору, згідно викладених нижче доводів.

Керуючись вище наведеними договірними положеннями, суд вважає вірним нарахування відповідачу з 27.01.2022 до 05.02.2022, згідно п. 1. 5 Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022, відсотків за користування кредитом виходячи з розміру денної процентної ставки 1,8 %, що становить 899,1 грн (5 550*1.8%*9).

Проте, позивач заявив вимоги саме про стягнення з відповідача 11 100,00 грн, які є відсотками за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відтак, вимоги про стягнення з відповідача відсотків у сумі 899,1 грн за час кредитування з 27.01.2022 до 05.02.2022, як плати за правомірне користування кредитом позивачем не заявлені, а тому такі судом по суті не розглядаються в силу вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, положеннями якої визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо відсотків нарахованих за період з 06.02.2022 до 20.05.2022, суд вважає, що такі згідно п. 1.5. Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 підлягають нарахуванню виходячи з розміру денної процентної ставки 1,8 %, що становить 10 289,7 грн (5 550*1,8 %*103).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсотки нараховані позивачем за період з 06.02.2022 до 20.05.2022, виходячи з розміру денної процентної ставки 1,8 % у розмірі 10 100,9 грн, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому суд застосовує правовий висновок, який міститься у п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16, згідно якого, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові № 902/417/18 від 18.03.2020, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Враховуючи, що нараховані з 06.02.2022 до 20.05.2022 проценти є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а їх розмір становить 10 100,9 грн, що майже двічі перевищує суму наданого кредиту у розмірі 5 550,00 грн, суд вважає за належне зменшити розмір таких відсотків до розміру 5 550,00 грн.

Отже, в силу умов Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022, положень ст.ст. 625, 1054, 1056-1 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані відсотки за кредитом у розмірі 5 550,00 грн.

Суд вважає, що вимоги про стягнення нарахованих відсотків в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, є обґрунтованими у розмірі 5 550,00 грн.

Враховуючи наведене вище, судом встановлено порушення відповідачем умов Договору про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 та положень національного законодавства, оскільки сума отриманого кредиту та нараховані відсотки не були вчасно сплачені позивачеві.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 підлягають до часткового задоволення, в розмірі 11 100,00 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 5 550,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5 550,00 грн.

Судові витрати

Судовий збір

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на сплату позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн згідно платіжної інструкції № 55 від 17.02.2025, то з відповідача належить стягнути такий судовий збір у розмірі 1 615,01 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1831406 від 27.01.2022 в розмірі 11 100 (одинадцять тисяч сто) гривень 00 копійок, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 5 550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5 550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судовий збір сплачений при поданні позову в сумі 1 615 (одна тисяча шістсот п`ятнадцять) гривень 01 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 13 травня 2025 року, що в силу положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України є датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справ.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», ЄРДПОУ 39952398, адреса: вул.Героїв Севастополя, 48, м.Київ, 03061, зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС.

Представник позивача: Лазепка Валентин Іванович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: вул.Героїв Севастополя, 48, м.Київ, 03061, зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт ID № НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.

Суддя Володимир КОНДРАТЮК