Єдиний унікальний номер 142/159/21
Номер провадження 2/142/9/25
РІШЕННЯ

іменем України

31 грудня 2025 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

представника правонаступника позивача адвоката Лукавського А.В.,

представника відповідача адвоката Близнюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати заповіт (заповіти) складені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчені Студенянською сільською радою, Тульчинського району, Вінницької області недійсними та стягнути із відповідачів, на його користь судові витрати по сплаті судового збору та за надання правничої допомоги.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Студена, Піщанського району, Вінницької області помер його батько ОСОБА_3 .

23.06.2020 року він звернувся до Піщанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Йому було відомо про те, що при житті його батьки вирішили скласти заповіти: мати на дочку, на його рідну сестру, ОСОБА_4 , а батько - на нього. Оскільки у нього не було заповіту він звернувся до Студенянської сільської ради, щоб вияснити чи складався батьком заповіт на нього. Секретар сільської ради повідомила йому, що заповіт на нього в сільській раді не складався, інших даних про наявність заповіту батька вона йому не надала і пояснила, що не має права розголошувати такі дані. Після сплину шести місяців після смерті батька він звернувся до Піщанської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, але йому в цьому було відмовлено про що, 26.09.2020 року йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначається в постанові підставою для відмови в оформленні спадщини після смерті батька явилось те, що, після смерті батька, в установлений законом строк до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , звернулась жителька с.Студена ОСОБА_2 і надала нотаріусу заповіти складені ОСОБА_3 в Студенянській сільській раді, яким він заповів їй усе належне йому майно. Він зрозумів, що було кілька заповітів батька, але самих заповітів йому не було пред`явлено і про їх зміст та місце складення йому нічого невідомо. Після смерті матері, котра померла раніше батька, сестра оформила на себе спадщину на належне матері майно і він не перечив, оскільки вони домовлялись, що батько склав заповіт на нього. Після смерті матері батько залишився під опікою його сім`ї, також його відвідувала внука, ОСОБА_2 . Згодом між ним та ОСОБА_2 виникли сварки через те, що вона, примусово, забрала до себе батька і не допускала його до нього. Позивач вважає, що ОСОБА_2 робила це для того, щоб батько склав заповіт на неї і для цього ввійшла в змову із посадовими особами Студенянської сільської ради. Окрім того, позивач зазначає, що його батько останнім часом важко хворів і він намагався помістити його на стаціонарне лікування до Піщанської райлікарні, але ОСОБА_2 відмовляла йому в доступі до хворого батька і не приймала мір до його госпіталізації, що, на його думку, призвело до його передчасної смерті. З огляду на наведене позивач вважає, що заповіти, які складав батько на користь ОСОБА_2 було складено під впливом ОСОБА_2 , такі заповіти батько підписувати не міг, а якщо такі заповіти існують, то вони не виражають волю заповідача, котрий перебував у фізичній залежності від спадкоємця по заповіту і змушений був, за станом здоров`я, виконувати вказівки ОСОБА_2 та посадових осіб Студенянської сільської ради, а тому мають бути визнанні судом недійсними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2021 року року її було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.

Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

14 червня 2021 року сільським головою Студенянської сільської ради Кирнасівським О.І. подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника сільської ради.

Ухвалою суду від 18 червня 2021 року було продовжено строк підготовчого провадження в даній справі, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лукавського А.В. про витребування доказів, витребувано у Державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Студена Піщанського району Вінницької області, та витребувано у Студенянської сільської ради Вінницької області Книги реєстрації нотаріальних дій (заповітів) за 2006 - 2020 роки та копії заповітів, складених ОСОБА_3 .

01 липня 2021 року на адресу суду від Державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на виконання вимог ухвали суду надійшла копія спадкової справи № 60/200 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру.

04 серпня 2021 року на адресу суду від відповідача Студенянської сільської ради Вінницької області надійшли ветребувані судом документи: копії заповітів ОСОБА_3 від 20 червня 2008 року, від 28 листопада 2016 року, від 24 січня 2020 року, упорядковані архівом журнали реєстрації нотаріальних дій за 2004-2011 роки, реєстри для реєстрації нотаріальних дій за 2012-2020 роки.

11 листопада 2021 року представником відповідача Студенянської сільської ради за дорученням Л.Каневською подано заперечення щодо позову, де представник вказує, що вимоги позивача є надуманими і не відповідають дійсності, також просить не брати до уваги клопотання сільського голови від 11 червня 2021 року, розгляд справи просить проводити у відсутності представника Студенянської сільської ради.

В підготовчому засіданні 12 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лукавський А.В. просив суд прийняти до провадження позовну заяву ОСОБА_1 з уточненими позовними вимогами, в якій просить суд визнати заповіт від 28 листопада 2016 року складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений Студенянською сільською радою, Піщанського, Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 162, недійсним; та визнати заповіт від 24 січня 2020 року складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 3, недійсним; стягнути із відповідачів, на його користь судові витрати по сплаті судового збору та за надання правничої допомоги.

Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року було прийняти до розгляду позовну заяву позивача ОСОБА_1 з уточненими позовними вимогами, відповідно якої позовними вимогами є: визнати заповіт від 28 листопада 2016 року складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 162, недійсним; та визнати заповіт від 24 січня 2020 року складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 3, недійсним.

Також, цією ухвалою суду витребувано уСтуденянської сільської ради Віннцицької області оригінали заповітів, складених ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме оригінал заповіту ОСОБА_3 , який посвідчений Студенянською сільською радою Вінницької області 28 листопада 2016 року та оригінал заповіту ОСОБА_3 , який посвідчений Студенянською сільською радою Вінницької області 24 січня 2020 року.

17 грудня 2021 року на адресу суд представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Близнюком В.В. було подано відзив на уточнену позовну заяву де зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не визнає позовних вимог ОСОБА_5 , які викладенні в уточненій позовній заяві, оскільки вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент складання останнього заповіту ОСОБА_3 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними або вчинив цей правочин проти своєї справжньої волі під впливом насильства, тобто що волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Представник відповідача вказує, що при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженою на це особою. Крім того, складення ОСОБА_3 трьох послідовних заповітів на користь ОСОБА_2 свідчить про його волю на розпорядження своїм майном саме на користь відповідача ОСОБА_2 . Таким чином, представник відповідача вказує, що позовні вимоги, які полягають в визнанні недійсними заповіту від 28 листопада 2016 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 162, та заповіту від 24 січня 2020 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 3, є такими, що не ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства України та задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання про виклик свідка.

Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лукавського А.В. про витребування додаткових доказів, витребувано від СВК «Прогрес», що знаходиться в с.Студена Тульчинського району Вінницької області оригінали договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року укладеного між СВК «Прогрес» та ОСОБА_3 , предметом якого є земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0073; акту прийому-передачі вказаної земельної ділянки в оренду від 09 жовтня 2010 року; додаткової угоди до договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року від 31 серпня 2018 року.

20 березня 2023 року на адресу суду від СВК «Прогрес» на виконання вимог ухвали суду від 02 лютого 2023 року надійшли витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року в задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лукавського А.В. про витребування оригіналів заповітів, які перебувають в Студенянській сільській раді Вінницької області, відмовлено, задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Близнюка В.В. про витребування оригіналів заповітів, які перебувають в Піщанській державній нотаріальній конторі, витребувано удержавного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шигиди І.В. оригінал заповіту від 28 листопада 2016 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 162, та оригінал заповіту від 24 січня 2020 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 3, які знаходяться в матеріалах спадкової справи № 60/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

25 квітня 2023 року на адресу суду від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шигиди І.В. надійшли оригінал заповіту від 28 листопада 2016 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 162, та оригінал заповіту від 24 січня 2020 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 3.

Ухвалою суду від 04 травня 2023 року частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лукавського Анатолія Вікторовича про призначення судової почеркознавчої експертизи, призначено в цивільній справі судову посмертну почеркознавчу експертизу, на вирішення експертів поставлено питання:- Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 28 листопада 2016 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)? - Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 28 листопада 2016 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в книзі з реєстром для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування, на аркуші під номером 90 в графі під № 162 від 28 листопада 2016 року про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 в колонці «підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» ?- Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 28 листопада 2016 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «Підписи сторін.Орендодавець» в договорі оренди землі від 09 жовтня 2010 року, рукописний текст в графі «здав» акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09 жовтня 2010 року, рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в додатковій угоді від 31 серпня 2018 року до договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року ? - Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)? - Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в книзі з реєстром для реєстрації нотаріальних дій на 2017-2020 роки, на аркуші під номером 31 в графі під № 3 від 24 січня 2020 року року про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 в колонці «підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» ?- Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в договорі оренди землі від 09 жовтня 2010 року, рукописний текст в графі «здав» акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09 жовтня 2010 року, рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в додатковій угоді від 31 серпня 2018 року до договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року ? - Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 28 листопада 2016 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)?

18 жовтня 2023 року на адресу суду від Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ надійшов висновок експерта №СЕ-19/102-23/10223-ПЧ за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 04 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року поновлено судовий розгляд у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 року зупинено провадження в цивільній справі № 142/159/21 за позовом ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними, у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 до залучення до участі у справі в якості правонаступників позивача ОСОБА_1 його спадкоємців.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року було залучено до участі у цивільній справі з ЄУН 142/159/21 за позовом ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними в якості правонаступника ОСОБА_1 його спадкоємця - дружину ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_1 , поновлено провадження в цивільній справі з ЄУН 142/159/21 за позовом ОСОБА_1 , правонаступник позивача - ОСОБА_6 , до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними, продовжено провадження у справі зі стадії судового розгляду справи по суті.

Допитана в судовому засіданні 24 жовтня 2022 року свідок ОСОБА_7 , бувший секретар Студенянської сільської ради, вказала, що перший заповіт в 2008 році ОСОБА_3 відмовився підписувати, вказував, що не може підписати, тому заповіт складався при свідках, заповіт 2016 року підписав особисто, а заповіт 2020 року йому допомагала підписати ОСОБА_2 , бо він вже був хворий, але воля була його, він його підписував в машині, писати він не міг, але підпис робив саме він, текст заповіту було складено нею, ніякого тиску на нього не здійснювалось, чому переробляли заповіт не знає, текст заповіту вона читала ОСОБА_3 , письмовий запис в тексті заповіту вчинив хтось сторонній, хто не пам`ятає, особисто ОСОБА_3 тексту заповіту не читав, йому його читала вона, він був без очок, йому було важко читати, письмовий запис в заповітах 2016 і 2020 роках робив хтось із працівників сільської ради але не внучка ОСОБА_3 ОСОБА_2 . При цьому бланк заповіту розроблений нею. В день посвідчення заповіту ОСОБА_1 від 2000 року їй подзвонила по телефону ОСОБА_2 щоб зробити заповіт, вона відповіла, що через два-три дні прийде до них додому з свідками, проте ОСОБА_2 наполягла, що потрібно скласти заповіт саме сьогодні, на кого складати заповіт від імені діда їй сказала ОСОБА_2 а саме на неї, також пізніше надала документи на землю. Заповіт ОСОБА_3 підписав в машині. Заповіт 2016 року складався і підписувався в сільській раді, вони були вдвох ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , у неї в кабінеті склали заповіт, покликали працівника який зробив письмовий запис, підписував ОСОБА_1 .

Повторно допитана в судовому засіданні 06 березня 2025 року свідок ОСОБА_7 вказала що ОСОБА_3 відмовився самостійно підписувати заповіт в 2008 році, бо не може розписатись, фізичних вад не мав, на той час ОСОБА_3 проживав з дружиною, тиску на нього не здійснювалось, під час складання цього заповіту дітей з ним не було, заповіт посвідчувався в сільській раді. Письмові записи в заповітах від 2016 та 2020 року здійснені ОСОБА_3 . ОСОБА_8 не була присутня під час складення цих заповітів. Останнній заповіт просила зробити ОСОБА_8 , вони привезли ОСОБА_3 до сільської ради, вона спустилась до машини і в машині дід підписав заповіт, йому допомагала ОСОБА_2 , вона допомагала йому писати, а саме водила його рукою, ОСОБА_3 розумів що він робить але писати йому було вже важко. На запитання представника вказала, що ОСОБА_3 був хворий і сам не міг піднятись на другий поверх.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 08 квітня 2025 року допитана з приводу посвідчення заповіту ОСОБА_1 від 2008 року, вказала, що працює в ЦНАП Студенянської с/р, ОСОБА_10 з дружиною були в сільській раді для складання заповітів та він відмовлявся підписувати заповіт вказувув що не бачить, тому не може підписати заповіт, він не міг зробити власноручний письмовий запис в тексті заповіту, змісту заповіту не пам`ятає, тому вона цей заповіт підписувала як свідок, підпис її, тиску на ОСОБА_3 не чинилось, ОСОБА_3 сліпим не був, фізичних вад не мав, можливо був неписемний. Останні роки життя ОСОБА_3 після смерті дружини жив у онуки ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 07 травня 2025 року вказала, що є пенсіонером та проживає в с.Студена, ОСОБА_3 знала як односельця, працювала в сільській раді касиром, коли ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_13 прийшли в сільську раду робити заповіти, вона розписувалась за нього в заповіті бо він був неграмотний та не міг розписатись, він не вмів ні писати ні читати, фізичних вад не мав. Міша заповідав сину а баба заповідала дочці. Змісту заповіту не пам`ятає. Заповіт був зачитаний в голос, примусу на ОСОБА_3 не чинили.

Від подальшого виклику свідка ОСОБА_14 представник правонаступника позивача адвокат Лукавський А.В. відмовився.

Крім того, протокольною ухвалою суду від 24.10.2022 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Лукавського А.В. про допит позивача ОСОБА_1 за правилами допиту свідків, проте позивач ОСОБА_1 допитаний не був, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За клопотаннями представників сторін судові засідання відкладались та в судових засіданнях оголошувались перерви відповідно до обумовлених обставин, в тому числі неодноразово для надання можливості сторонам віднайти зразки підписів заповідача ОСОБА_1 з метою проведення почеркознавчої експертизи.

Підтримуючи позовні вимоги представник правонаступника позивача адвокат Лукавський А.В. в судових засіданнях вказував, що при посвідченні заповітів ОСОБА_3 від 2016 та 2020 року не дотримано принципу вільного волевиявлення, ОСОБА_3 не приймав участі в розпорядженні майном, це за нього робили інші особи, зміст заповітів складено секретарем сільської ради заздалегідь за вказівкою особи на користь якої складені заповіти, письмові текстові записи в заповітах здійснено невстановленими особами, тексту заповітів ОСОБА_3 не читав, а підписи від його імені здійснені його внучкою ОСОБА_2 яка «водила його рукою», про що вказує свідок ОСОБА_7 .

Заперечуючи проти позову представник відповідача адвокат Близнюк В.В. вказував, що стороною позивача однозначно не доведено, що підписи в заповітах ОСОБА_3 від 2016 та 2020 років вчинено не ОСОБА_3 а іншою особою, а зі слів свідка ОСОБА_7 заповіти підписані саме ним. Зазначав, що стороною позивача не доведено, що в результаті захворювання ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, також не доведено, що заповіти вчинено під тиском чи примусом, оскільки до правоохоронних органів таких звернень не було, також вказував, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки визнання недійсним наступного заповіту автоматично не відновлює дію попереднього.

При цьому висновки експертизи представники сторін трактують кожен на свою користь, представник позивача вказує, що експертизою підтверджено, що підписи в заповітах від 2016 та від 2020 року від імені ОСОБА_3 вчинено різними особами, при цьому представник відповідача вказує, що експертизою однозначно не встановлено, що підписи вчинено не ОСОБА_3 а іншою особою.

Суд, заслухавши представників сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Студена Піщанського району Вінницької області у віці 78 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7)

Позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6)

Відповідач у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є онукою померлого ОСОБА_3 , оскільки її матір`ю є дочка ОСОБА_3 . ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_15 ), що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_16 , де її батьком вказано ОСОБА_3 , копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , після чого прізвище дружини змінено на ОСОБА_18 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_19 , де її матір`ю вказано ОСОБА_4 , та копією свідоцтва про шлюб відповідачки, після чого її прізвище змінено на ОСОБА_20 . (а.с. 80,81,82,83)

З копії постанови державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Шигиди І.В. від 25 вересня 2020 року слідує, що позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_3 , оскільки у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась жителька с.Студена Піщанського району Вінницької області ОСОБА_2 та надала нотаріусу заповіти складені ОСОБА_3 , за якими останній усе своє майно та належні йому на день смерті права заповів ОСОБА_2 (а.с. 8)

З виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , слідує, що останній відмовився від стаціонарного лікування 24 січня 2020 року, з діагнозами хронічний бронхіт, фаза загострення, ІХС, кардіосклероз дифузний, ІХС, гострий Q-інфаркт міокарда у передньо-перегородочній області, та інші захворювання (копія а.с. 9, оригінал т.2 а.с. 141)

З досліджених судом матеріалів спадкової справи № 60/2020 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 , слідує, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 звернулись із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 в межах встановленого законом строку. (а.с. 70, 84)

Також судом встановлено, що від імені ОСОБА_3 було складено та посвідчено три заповіти.

Згідно заповіту ОСОБА_3 посвідченого секретарем Студенянської сільської ради Стременюк В.В. від 28 листопада 2016 року, ОСОБА_3 заповів належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7299 га онуці ОСОБА_2 . Заповіт виконаний з використанням комп`ютерної техніки, та в тексті заповіту міститься письмовий запис від імені заповідача «Текст заповіту прочитано мною ОСОБА_3 особисто у голос і власноручно підписано, його зміст та умови відповідають дійсним моїм намірам» та підпис «капо», в кінці тексту заповіту міститься запис, що заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний ним у моїй присутності, особу встановлено, дієздатність перевірено. (а.с. 78, 117, оригінали т.2 а.с. 136, 171)

Згідно заповіту ОСОБА_3 посвідченого секретарем Студенянської сільської ради Стременюк В.В. від 24 січня 2020 року, ОСОБА_3 усе своє майно де б воно не було та з чого не складалось і взагалі все те що буде йому належати на день смерті заповів онуці ОСОБА_2 . Заповіт виконаний з використанням комп`ютерної техніки, та в тексті заповіту міститься письмовий запис від імені заповідача «Текст заповіту прочитано мною ОСОБА_3 особисто у голос і власноручно підписано, його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам» та підпис «кацко», в кінці тексту заповіту міститься запис, що заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний ним у моїй присутності, особу встановлено, дієздатність перевірено. (а.с. 79, 118, оригінали т.2 а.с. 137, 172)

Згідно заповіту ОСОБА_3 посвідченого секретарем Студенянської сільської ради Стременюк В.В. від 20 червня 2008 року, ОСОБА_3 належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Пунктом 2 цього заповіту виокремлено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.7299 га, проте не вказано кому її заповів. Даний заповіт підписаний ОСОБА_12 у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , оскільки, як вказано у заповіті, ОСОБА_3 через фізичні вади не може власноручно підписати заповіт. (а.с. 116)

Усі три заповіти зареєстровані в журналах реєстрації нотаріальних дій Студенянської сільської ради за відповідний рік. (а.с. 128-136)

Відомості про заповіти ОСОБА_3 від 2016 та 2020 року також внесені до спадкового реєстру за номерами 66404384 та 65458557, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 65374593 від 30.06.2021 р. (а.с.67)

Єдиними документами, що можливо містять зразки підписів ОСОБА_3 і були здобуті судом та відповідно яких проводилась посмертна почеркознавча експертиза є оригінали договору оренди землі укладеного між ОСОБА_3 та СВК «Прогрес» 09 жовтня 2010 року, оригінал акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09.10.2010 р., та оригінал додаткової угоди до цього договору від 31 серпня 2018 року. (т.2 а.с. 113 116)

При цьому, висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 29 вересня 2023 року № СЕ-19/102-23/10223-ПЧ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що:

Підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 171) та підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 136) виконані однією особою.

Підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 171), підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 136) та підпис (рукописний текст) на аркуші під номером 90 в графі під № 162 від 28 листопада 2016 року про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 в колонці «підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» в книзі з реєстром для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування виконані однією особою.

Вирішити запитання по суті: «Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в договорі оренди землі від 09 жовтня 2010 року, рукописний текст в графі «здав» акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09 жовтня 2010 року, рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в додатковій угоді від 31.08.2018 року до договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року?» не представляється можливим у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваних підписів, простою будовою досліджуваних підписів; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.

Вирішити запитання по суті: «Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 28 листопада 2016 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в договорі оренди землі від 09 жовтня 2010 року?» не представляється можливим у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваних підписів, простою будовою досліджуваних підписів; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.

Вирішити запитання по суті: «Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 28 листопада 2016 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «здав» акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09 жовтня 2010 року?» не представляється можливим у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваних підписів, простою будовою досліджуваних підписів; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.

Підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 171), підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 136) та підпис (рукописний текст) в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в додатковій угоді від 31.08.2018 року до договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року (т. 2 а.с. 113) виконані різними особами.

Підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 172) та підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 137) виконані однією особою.

Підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчений секретарем, Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 172), підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 137) та підпис (рукописний текст) на аркуші під номером 31 в графі під № 3 від 24 січня 2020 року про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 в колонці «підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» в книзі з реєстром для реєстрації нотаріальних дій на 2017-2020 роки виконані однією особою.

Вирішити запитання по суті: «Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в договорі оренди землі від 09 жовтня 2010 року?» не представляється можливим у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваних підписів, простою будовою досліджуваних підписів; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.

Вирішити запитання по суті: «Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «здав» акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09 жовтня 2010 року?» не представляється можливим у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваних підписів, простою будовою досліджуваних підписів; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.

Вирішити запитання по суті: «Чи виконано однією і тією ж самою особою рукописний текст в графі "підпис" на заповітах від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , які надані Студенянською сільською радою Вінницької області та державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та рукописний текст в графі «Підписи сторін. Орендодавець» в додатковій угоді від 31 серпня 2018 року до договору оренди землі від 09 жовтня 2010 року?» не представляється можливим у зв`язку із: різною транскрипцією досліджуваних підписів, простою будовою досліджуваних підписів; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.

Підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 172), підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчених секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 137) та підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий Студенянською сільською радою Вінницької області (т. 1 а.с. 171), підпис (рукописний текст) в графі "підпис" у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який наданий державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 2 а.с. 136) виконані різними особами.

Експертом не надано відповіді на всі поставленні питання посмертної почеркознавчої експертизи по причині відсутності достатньої кількості зразків підписів ОСОБА_3 , оскільки окрім самих оскаржуваних заповітів на екпертизу було подано лише оригінал договору оренди землі укладеного між ОСОБА_3 та СВК «Прогрес» 09 жовтня 2010 року, оригінал акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 09.10.2010 р., та оригінал додаткової угоди до цього договору від 31 серпня 2018 року.

Будь-яких інших документів зі зразками підпису заповідача ОСОБА_3 сторони не надали.

Представник позивача ОСОБА_1 , а в подальшому представник правонаступника позивача ОСОБА_6 - адвокат Лукавський А.В. заперечував підписання заповітів ОСОБА_3 від 2016 та 2020 років саме ОСОБА_3 , позовні вимоги підтримував з підстав відсутності волевиявлення заповідача на складення таких заповітів.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Cпадкування за заповітом є самостійним і пріоритетним видом спадкування. У ст. 1223 Цивільного кодексу України вказано, що право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті, а лише за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини або за інших обставин, що виключають спадкування за заповітом, здійснюється спадкування за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи, зроблене нею на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК).

Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. Право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (див. постанову Верховного Суду від 18 грудня 2024 року в справі № 154/3452/23).

Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Такі висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17 та в постановах Верховного Суду від 07 березня 2024 року в справі № 388/792/19, від 20 липня 2022 року в справі № 461/2565/20 та ін.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним (частина друга, третя статті 1254 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Загальні вимоги до форми заповіту встановлено в статті 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 207 ЦК України визначено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

У разі якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Свідки при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому, у тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків (частина друга статті 1248, стаття 1253 ЦК України).

Згідно статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних).

Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5.

Пунктом 2.3 Розділу ІІ Порядку передбачено, що у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа.

Згідно з пунктом 1.4 Розділу ІІІ Порядку заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку.

Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним.

Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово виснував, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складення заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

З огляду на зміст наведених норм закону дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі (постанови Верховного Суду від 18 грудня 2024 року в справі № 154/3452/23, від 29 листопада 2024 року в справі № 199/8568/18, від 23 липня 2024 року в справі № 369/3412/17 та ін.).

Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин.

Згідно висновку експерта підпис у заповіті від 24 січня 2020 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , та підпис у заповіті від 28 листопада 2016 року, посвідчений секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , виконані різними особами.

Враховуючи, що даний висновок експерта є категоричним логічно припустити, що принаймі на одному із цих заповітів підпис виконано не ОСОБА_3 а іншою особою.

Крім того із показів свідка ОСОБА_7 секретаря сільської ради, що посвідчувала заповіт, наданих в судовому засіданні 6 березня 2025 року слідує, що останній за часом заповіт ОСОБА_3 допомагала підписати відповідач по справі ОСОБА_2 , а саме «вона допомагала йому писати, а саме водила його рукою».

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 взагалі стверджували, що померлий ОСОБА_3 не маючи фізичних вад проте взагалі не міг писати «бо він був неграмотний та не міг розписатись, не вмів писати ні читати»

Дана обставина додатково також підтверджується, тим що заповіт ОСОБА_3 від 2008 року було підписано іншою особою в присутності свідків, за правилами передбаченими ст.. 1248, 1253 ЦК України.

Відтак, до показань свідка ОСОБА_7 , про те що обидва заповіти підписані саме ОСОБА_3 слід відноситись критично. До показань свідка ОСОБА_7 слід відноситись критично, і по причині, що саме вона як секретар Студенянської сільської ради посвідчувала оскаржувані заповіти, та зацікавлена у невстановленні судом порушень в її діях, крім того продовжує працювати в Студенянській с/р, яка є відповідачем по справі, свідок категорично відмовилась пригадати ким вчинено письмовий запис в тексті заповіту «Текст заповіту прочитано мною ОСОБА_3 особисто у голос і власноручно підписано, його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам», враховуючи, що заповіт підписувався в машині де знаходилось троє осіб вона, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 .

При цьому висновки почеркознавчої експертизи не виключають можливості підписання обох заповітів від імені ОСОБА_3 іншими особами, а не заповідачем.

За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.

Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Враховуючи викладене суд приходить до переконання, що підпис в заповіті ОСОБА_3 посвідченого секретарем Студенянської сільської ради 24 січня 2020 року вчинений не заповідачем ОСОБА_3 , а іншою особою.

В зв`язку із чим підлягають до застосування висновки Верховного суду викладені у Постанові Верховного Суду від 24 липня 2025 року у справі № 570/2752/23, де вказано, звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, позивач зазначив, що його батько загинув на війні, а він є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину 25 травня 2023 року. Однак 4 серпня 2022 року батько склав заповіт на користь відповідача. Позивач стверджує, що на той момент батько перебував у розпорядженні військової частини без наказу про звільнення, що унеможливлювало його особисту присутність і підписання заповіту. Крім того, підпис у заповіті не належить батькові та не відображає його справжню волю. Непідписання заповіту заповідачем свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми та відповідно до частини першої статті 1257ЦК України це має наслідком його нікчемність. Визнання недійсним нікчемного правочину чи встановлення нікчемності правочину не є належними способами захисту права чи інтересу. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, який одна зі сторін чи інша заінтересована особа вважає нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Непідписання заповіту заповідачем свідчить про порушення вимог щодо його форми, що тягне за собою нікчемність заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України.

У Постанові КЦС ВС від 30 січня2023 року у справі № 472/566/19 вказано, що заявивши вимогу про встановлення нікчемності заповіту без застосування наслідків недійсності правочину, позивачка обрала неналежний спосіб захисту. Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд вважав, що заповіт не відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме не підписаний власноруч заповідачем, а тому є нікчемним. Апеляційним судом також зазначено, що задоволення позову про встановлення нікчемності заповіту не призведе до відновлення порушеного права заявниці, оскільки заявивши вимогу про встановлення нікчемності заповіту без застосування наслідків недійсності правочину, позивачка обрала неналежний спосіб захисту, а тому в задоволенні вимог про встановлення нікчемності правочину (заповіту) треба було б відмовити з цих підстав, зазначивши в мотивувальній частині судового рішення із застосуванням відповідних положень норм матеріального права, що підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Особа, яка вважає свої права порушеними, може пред`явити позов про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом виключення із Спадкового реєстру відомостей про реєстрацію заповіту, який є ефективним способом захисту. Із таким висновком погодився і Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16 (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

У частини першій статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений, зокрема з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

У постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17 (провадження № 61-29цс23) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку недійсності чи нікчемності правочину насамперед йдеться про юридичну кваліфікацію об`єктивно наявного та вираженого у певний спосіб волевиявлення суб`єкта права щодо виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину.

У Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2025 року (справа № 369/1797/19, провадження № 61-3185св24) вказано, з урахуванням наведеного, непідписання заповіту заповідачем свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми, і відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України це має наслідком його нікчемність. З огляду на зазначене, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним є помилковими, оскільки нікчемний правочин не може бути визнаний недійсним.

Крім того, як встановлено судом, жоден із оскаржуваних заповітів, заповідачем ОСОБА_3 особисто прочитано не було в силу його малограмотності, в обох випадках текст заповітів прочитано було вголос секретарем сільської ради, що здійснювала їх посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Як встановлено судом, обидва оспорювані заповіти були виготовлені за допомогою засобів комп`ютерної техніки секретарем Студенянської сільської ради ОСОБА_7 .

Норми другого та третього речення частини другої вказаної статті є імперативними, та будь-якого іншого трактування не допускають.

Заповіт, що виготовлений не заповідачем має бути ним прочитаний вголос і підписаний, в іншому випадку заповіт посвідчується при свідках.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

Під час посвідчення заповіту нотаріусом має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Відтак заповіти ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 посвідчені секретарем Студенянської сільської ради 28 листопада 2016 року та 24 січня 2020 року, які не були прочитані заповідачем особисто та посвідченні за відсутності свідків є нікчемними в силу закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) викладено висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним на вимогу його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними заповіту від 28 листопада 2016 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 162, та заповіту від 24 січня 2020 року складеного від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідченого Студенянською сільською радою Піщанського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 3, слід відмовити, оскільки судом встановлено їх нікчемність.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості пред`явити позов про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом виключення із Спадкового реєстру відомостей про реєстрацію заповіту, який є ефективним способом захисту.

Крім того, у справі за позовом заінтересованої особи (зокрема іншого спадкоємця) про визнання недійсним заповіту, належним відповідачем є особа, на користь якої складено заповіт, а не нотаріус чи нотаріальна контора (Постанова Верховного Суду від 21 лютого 2024 р., судова справа № 761/4564/19, провадження № 61-7082св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відтак Студенянська сільська рада є неналежним відповідачем за даним позовом, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові до цього відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом у задоволені позовних вимог відмовлено, покладає судові витрати по справі на позивача.

Представником відповідача адвокатом Близнюком В.В. в судовому засіданні зазначено, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу буде подано окремо.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2-7, 9-13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради Вінницької області та ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31 грудня 2025 року.

Сторони по справі:

Правонаступник позивача: ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: Студенянська сільська рада, с. Студена Тульчинського району Вінницької області, вул. Соборна, 42, ;

Суддя: