Справа №567/1943/24
Провадження №2/567/117/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Волошина І.В.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки адвоката Волошина М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про усунення порушення правил добросусідства шляхом зобов`язання припинити діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання вторсировини на земельній ділянці, а також стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про усунення порушення правил добросусідства шляхом зобов`язання припинити діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання вторсировини на земельній ділянці, а також стягнення моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві власності належить земельна ділянка та житловий будинок, які знаходяться в АДРЕСА_1 , і її сусідкою є відповідачка ОСОБА_2 , яка проживає в будинку, що в АДРЕСА_2 , де власником є її чоловік ОСОБА_3 .

Вказуючи, що ця земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зазначає, що відповідачка використовує її не за цільовим призначенням, а для ведення своєї підприємницької діяльності, а саме як виробничу базу для пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та для тимчасового зберігання іншої воринної сировини, чим створює постійний шум, пил, запахи, їдкий сморід від зливу рідини з пляшок.

Окрім того, пояснює, що щоденна діяльність відповідачки пов`язана з постійним підвезенням вторинної сировини до вказаної земельної ділянки та вважає, що діяльність відповідачки порушує правила добросусідства, яке полягає в порушенні її прав на безпечне та комфортне проживання, порушення права на користування земельною ділянкою за цільовим призначенням, порушенням санітарно-захисних норм, створює дискомфортні та шкідливі умови для проживання, знижує якість її життя та якість життя її родини, спричиняє моральні та фізичні страждання.

Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідачки з проханням припинити таку виробничу діяльність на сусідній земельній ділянці, однак відповідачка ігнорує її прохання, у зв`язку з чим вона зверталась для вирішення цього питання до поліції, прокуратури, Головного управління Держспоживслужби у Рівненській області, а також до Острозької міської ради Рівненської області, однак такі звернення до позитивного результату не призвели.

У зв`язку з цим просить суд усунути порушення правил добросусідства ОСОБА_2 стосовно себе, зобов`язавши відповідачку припинити діяльність у сфері відходів, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторинної сировини на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0146, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Окрім того, вважає, що такими діями відповідачки для неї заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що для неї, яка є пенсіонеркою і такою, що за віком і станом здоров`я потребує спокійного та безпечного середовища для проживання, виробничою діяльністю відповідачки створюються перешкоди.

Зазначає, що разом з нею проживає її матір ОСОБА_4 , яка є пенсіонеркою, має інвалідність 3 групи та тяжкі хронічні захворювання, а несприятливі умови проживання, які створює відповідачка, значно погіршують стан здоров`я її матері, що спричиняє постійне емоційне напруження, занепокоєння та моральні страждання позивачки, оскільки вона змушена доглядати за хворою матір`ю в несприятливих умовах.

Вважає, що має право на компенсацію заподіяної для неї моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2024 заяву про забезпечення позову було задоволено та заборонено ОСОБА_2 здійснювати діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторсировини на земельній ділянці, кадастровий номер: :03:001:0146, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 10.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.01.2025 за клопотанням відповідачки захід забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 здійснювати діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторсировини на земельній ділянці, кадастровий номер: :03:001:0146, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було скасовано.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідачка позов не визнала, зазначивши, що власником суміжної для позивачки земельної ділянки є її чоловік, а тому вона не є належним відповідачем у справі.

Окрім того, вказує, що під час дослідження повітря та рівня шуму на земельній ділянці, які проводились за скаргами позивачки, порушень виявлено не було, що вказує на безпідставність вимог позивачки.

Вважає неналежним доказом у справі лист Держпродспоживслужби, оскільки він носить щодо неї рекомендаційний характер.

Окрім того, зазначає, що позивачка не обґрунтувала розмір моральної шкоди, не довела зв`язку між захворюванням своєї матері та її діями на суміжній земельній ділянці.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав та доводів, наведених в позовній заяві та додатково пояснили, що пресувальний апарат, за допомогою якого відповідачка здійснює свою підприємницьку діяльність, знаходиться на відстані 5 метрів від її житлового будинку, хоча санітарно-захисна зона для здійснення такої діяльності повинна становити 100 м.

Зазначили, що навіть на виконання ухвали суду про забезпечення позову відповідачка не припинила діяльність у сфері управління відходами на сусідній земельній ділянці, на огорожі якою міститься оголошення про приймання вторинної сировини.

Позивачка зазначила, що неодноразово зверталась до міської ради для вирішення цього спору, однак він вирішений не був.

Розмір відшкодування моральної шкоди обґрунтовує довгим часом вчинення порушення, яке триває 5 років, погіршенням свого стану здоров`я, у зв`язку з чим вона змушена була звертатися до сімейного лікаря та невролога.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали з підстав та доводів, викладених у відзиві на позов. Додатково відповідачка пояснила, що з ухвалою суду про забезпечення позову припинила діяльність по прийому макулатури. Зазначила, що є фізичною особою-підприємцем та на земельній ділянці свого чоловіка, яка знаходиться в АДРЕСА_2 займалась прийманням та складуванням макулатури, яку пресувала за допомогою пресувального апарату, а також займалась прийманням та складуванням склотари, поліетиленової плівки, прийманням лікарських рослин.

Вважає, що величина в 100 м. для санітарно-захисної зони для проведення діяльності з пресування макулатури, яка вказана в повідомленні Держпродспоживслужби є рекомендаційною та пояснила, що на даний час її чоловік ОСОБА_3 перебуває в складі Збройних Сил України та по його поверненню вони можливо вирішуватимуть питання про оренду земельної ділянки для здійснення її підприємницької діяльності.

В судовому засіданні підтвердила, що на світлині з зображенням домогосподарства, де на огорожі наявна табличка з написом "купуємо макулатуру", відображено огорожу домогосподарства за її місцем проживання.

Представник відповідачки додатково пояснив, що відповідачка не займається таким видом діяльності, який просить припинити позивачка, оскільки видом її діяльності згідно Класифікатора видів діяльності є "Зберігання безпечних відходів" (38.11), а невеликий пресувальний станок, яким користується відповідачка, шуму, а отже перешкод позивачці не створює, що підтверджено комісіями, які перевіряли діяльність відповідачки.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

В поданому суду письмовому поясненні вважає позовні вимоги безпідставними із-за їх недоведеності позивачкою та зазначив, що він є власником суміжної з позивачкою земельної ділянки і до мобілізації до Збройних Сил України саме він займався діяльністю по заготівлі вторинної сировини, яку продовжила його дружина, відкривши підприємницьку діяльність такого виду.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що для ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка (кадастровий номер :03:001:0010, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

Позивачка є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .

В зазначеному житловому будинку окрім позивачки проживає її матір ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується довідкою Острозької міської ради від 08.11.2024, пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та не заперечується учасниками справи.

Власником сусіднього житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0146), які знаходяться в АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , який є чоловіком відповідачки.

Відповідачка є зареєстрованою за місцем проживання в зазначеному житловому будинку (довідка №127/07-18-21/т.2, видана 24.02.2021 ЦНАП виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області).

Зазначена земельна ділянка має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що вбачається з інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Водночас, з витягу №2601 з реєстру платників єдиного податку щодо ОСОБА_2 вбачається, що станом на 19.07.2024 серед видів її діяльності згідно з КВЕД відсутня діяльність у сфері з управління відходами, як і відсутнє місце провадження господарської діяльності.

В той же час, при вирішенні спору суд бере до уваги пояснення відповідачки з приводу того, що одним з видів її діяльності за КВЕД є торгівля відходами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивачка є її матір`ю і їй відомо, що біля 4 років відповідачка на сусідній земельній ділянці здійснює діяльність з відходами, в тому числі пресування макулатури, що створює шум, пил та вібрацію, що негативно впливає на позивачку.

Зазначила, що із-за створюваного відповідачкою шуму, в тому числі і вночі, стала менше приїздити додому, оскільки не може повноцінно там відпочити та відновитися.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 надала показання, аналогічні своїм поясненням у справі та додатково зазначила, що відповідачка може запускати роботу пресувального апарату і о 23 год. Пояснила, що внаслідок мийки склотари, яку відповідачка здійснює біля її огорожі, присутні неприємні запахи, в тому числі запах ацетону, що не дозволяє їй провітрювати свій будинок.

Зазначила, що на її зауваження відповідачка не реагує, а обзиває її.

Пояснила, що під час вимірювання забрудненості повітря та рівня шуму відповідачка саме на момент перевірки не здійснювала діяльності з забруднення повітря та не включала пресувальний апарат на звичайну потужність, зменшивши її, зменшивши таким чином рівень шуму від пресувального апарату.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що є сусідами сторін у справі та їм відомо, що відповідачка займається діяльністю з заготівлі вторинної сировини та зазначена діяльність їм незручностей у виді неприємних запахів, перевищення шуму, в тому числі і від роботи пресувального апарату, не створює.

Свідок ОСОБА_6 додатково зазначила, що шум від пресувального апарату, який використовує ОСОБА_2 за місцем проживання для пресування макулатури є помірним та вона була свідком того, що одночасно на подвір`ї за місцем проживання ОСОБА_2 одночасно зберігалось біля 200 пляшок та біля 10 метрів кубічних макулатури.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка є її матір`ю і здійснює підприємницьку діяльність за місцем проживання в денний період доби та зазначена діяльність полягає в прийманні та зберіганні вторинної сировини, в тому числі макулатури, яку відповідачка пресує за допомогою пресувального апарату, який шуму під час роботи не створює. Пояснила, що вторинна сировина з часу її прийняття до часу відвантаження зберігається на земельній ділянці по АДРЕСА_2 протягом одного-двох тижнів в кількості більше 10 ящиків склотари та великої кількості картону.

Зазначила, що така діяльність її матері, окрім сусідки ОСОБА_1 , нікому незручностей не створює.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є постачальником ФОП ОСОБА_2 , здаючи їй ягоди та лікарські рослини за її місцем проживання і йому відомо про наявність за місцем проживання відповідачки пресувального апарату, який під час роботи створює незначний шум. Також йому відомо, що за місцем проживання ОСОБА_2 приймає склотару і пластик та він жодного разу не чув неприємних запахів від зазначених предметів за місцем проживання ОСОБА_2 .

Пояснив, що чув крики та нецензурну лайку на адресу ОСОБА_2 зі сторони її сусідки.

В судовому засіданні з досліджених доказів встановлено, що позивачка в період з червня по жовтень 2024 року зверталась з заявами до Острозької міської ради Рівненської області, Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, Здолбунівської окружної прокуратури та ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області з проханням прийняти міри до ОСОБА_2 щодо припинення нею діяльності з відходами на суміжній земельній ділянці.

За однією з таких заяв розпорядженням міського голови №147-р від 05.07.2024 «Про створення тимчасової комісії для розгляду звернення громадянки ОСОБА_10 щодо можливих порушень санітарних норм (перевищення рівня шуму під час експлуатації пресу макулатури) громадянкою ОСОБА_11 », 19.07.2024 зазначеною комісією з виїздом за адресою: АДРЕСА_1 у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було проведено заміри шуму та запаху при експлуатації пресувального апарату, розташованого на сусідній земельній ділянці, було виявлено пресувальний апарат, який використовувався ОСОБА_2 для пресування макулатури. При цьому, відстань приміщення, де знаходився пресувальний апарат, до житлового будинку ОСОБА_12 становить біля 5 м. У зв`язку з цим було рекомендовано ОСОБА_2 дотримуватися вимог законодавства щодо шумового навантаження при роботі обладнання із врахуванням положень Закону України «Про систему громадського здоров`я» та визначеної будівельними нормами відстані до житлових будинків (п.п.9 ДБН Б 2.2-12:2019), а також дотримуватись «Правил благоустрою Острозької міської територіальної громади», затверджених рішенням Острозької міської ради №73 від 26.01.2021.

Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області у своїй відповіді від 24.07.2024 на заяву ОСОБА_1 повідомило, що за результатами роботи комісії встановлено, що на території сусіднього приватного подвір`я у спеціально виділеному приміщенні встановлено пресувальний апарат, який використовується ОСОБА_2 для пресування макулатури з подальшим її збутом і орієнтовна відстань від даного приміщення до стін житлового будинку ОСОБА_1 становить 5 метрів. Водночас, згідно з вимогами державних санітарних правил розміщення та проведення такої виробничої діяльності (складування та тимчасового зберігання вторинної сировини неорганічного походження без її переробки) повинно здійснюватися з дотриманням нормативної санітарно-захисної зони (100 метрів) від джерела шкідливостей до межі житлової забудови.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з цим ОСОБА_2 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Рівненській області було надіслано лист з пропозиціями припинити виробничу діяльність на приватній території по організації пункту приймання та складування вторсировини за адресою: АДРЕСА_2 в межах житлової забудови, що склалась, винести дану виробничу діяльність за територію житлової забудови та забезпечити дотримання нормативної санітарно-захисної зони (100 метрів) до межі житлової і громадської забудови.

Аналогічний висновок комісії, створеної розпорядженням Острозького міського голови від 05.07.2024 №147-р, також було направлено ОСОБА_2 .

З інформаційного листа Острозької міської ради від 13.09.2024 №вих.4531/01-15-24 вбачається, що ФОП ОСОБА_2 на той час не була зареєстрована у якості суб`єкту господарювання, що здійснює діяльність у сфері управління відходами (відсутній КВЕД).

В судовому засіданні встановлено, що від Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області 10.10.2024 позивачка отримала повідомлення «Про розгляд звернення», з якого вбачається, що Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, враховуючи лист зі Здолбунівської окружної прокуратури від 12.09.2024 по розгляду звернення щодо невиконання вимог законодавства ОСОБА_2 при облаштуванню пункту приймання вторинної сировини на сусідній приватній території за адресою АДРЕСА_2 , повідомило, що згідно інформаційного листа з Острозької міської ради від 13.09.2024 №вих.4531/01-15-24 ФОП ОСОБА_2 не зареєстрована у якості суб`єкту господарювання, що здійснює діяльність у сфері управління відходами (відсутній КВЕД).

Також зазначеним листом позивачку повідомлено, що за результатами лабораторних досліджень вміст шкідливих речовин в атмосферному повітрі на її подвір`ї та в житловій кімнаті, а також рівень звуку під час роботи пресувального апарату у спальні та на прилеглій до житла території не перевищує допустимості рівнів відповідно до вимог НДТ та враховуючи висновок комісії, створеної розпорядженням міського голови від 05.07.2024 №147-р, ОСОБА_2 рекомендовано припинити виробничу діяльність по організації пункту приймання та складування вторсировини за адресою АДРЕСА_2 на приватній території у межах житлової забудови, що склалась, винести дану виробничу діяльність за територію житлової забудови та забезпечити дотримання нормативної санітарно-захисної зони (100 метрів) до межі житлової і громадської забудови.

Зазначена установа також повідомила ОСОБА_1 про те, що згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», не можливо проведення позапланового заходу державного нагляду та оформлення за його результатами відповідного припису стосовно суб`єкту господарювання у сфері управління побутовими відходами, а питання щодо здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 залишається на контролі Острозької міської ради.

Аналогічного змісту 12.09.2024 отримала повідомлення ОСОБА_1 на свою заяву до Здолбунівської окружної прокуратури.

Водночас, з відповідей ОСОБА_1 від 21.08.2024 та від 11.10.2024 «Про результати розгляду», відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області вбачається, що із громадянкою ОСОБА_2 було проведено бесіду профілактичного характеру та наголошено на дотримання вимог законодавства України та про відповідальність яка наступає у разі його порушення.

З відповіді на заяву ОСОБА_1 . Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.10.2024 вбачається, що зазначена установа розглянула звернення ОСОБА_1 , яке надійшло від Здолбунівської окружної прокуратури стосовно можливих фактів порушення податкового законодавства при проведенні господарської діяльності ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 та в межах функцій і повноважень, визначених Податковим кодексом України, працівниками ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку у господарському об`єкті за вказаною адресою, в ході якої встановлено порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та на винну особу складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення згідно вимог КУпАП з подальшим застосуванням штрафних (фінансових) санкції.

Частиною шостою статті 41 Конституції України та частиною п`ятою статті 319 ЦК України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства.

Правовідносини щодо добросусідства регулює 17 глава Земельного кодексу України.

Статтею 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Інститут добросусідства в земельних відносинах є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказана норма кореспондується із положеннями ст.104 ЗК України, за якими власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права па підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Законом України «Про систему громадського здоров`я» визначено, що цей Закон визначає правові, організаційні, економічні та соціальні засади функціонування системи громадського здоров`я в Україні з метою зміцнення здоров`я населення, запобігання хворобам, покращення якості та збільшення тривалості життя, регулює суспільні відносини у сфері громадського здоров`я та санітарно-епідемічного благополуччя населення, визначає відповідні права і обов`язки державних органів та органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб у цій сфері, встановлює правові та організаційні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сферах господарської діяльності, які можуть становити ризик для санітарно-епідемічного благополуччя населення.

Частиною третьою статті 27 зазначеного Закону визначено, що суб`єкти господарювання та громадяни під час здійснення своєї діяльності зобов`язані вживати необхідних заходів для запобігання та усунення причин забруднення атмосферного повітря, фізичного впливу на атмосферу в населених пунктах, місцях масового відпочинку населення, рекреаційних зонах, а також повітря у житлових та виробничих приміщеннях, у закладах освіти, закладах охорони здоров`я, інших місцях тривалого чи тимчасового перебування людей.

З метою забезпечення належного виконання законів в Україні приймаються підзаконні нормативні акти.

Так, відповідно до законів України «Про будівельні норми», «Про регулювання містобудівної діяльності», наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 затверджено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій", пунктом 9.9 якого визначено, що відстань від будинків і меж земельних ділянок установ та організацій громадського обслуговування слід приймати не меншою ніж та, що наведена у таблиці 9.1. та визначено, що відстань від будинків і меж земельних ділянок установ та організацій громадського обслуговування (приймальний пункт вторинної сировини) до стіни житлового будинку має становити не менше 20 метрів.

В судовому засіданні встановлено, що за результатами перевірки за заявою ОСОБА_1 Головним управлінням Дежпродспоживслужби в Рівненській області було встановлено порушення ОСОБА_2 . Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996, оскільки її виробнича діяльність по складуванню і тимчасовому зберіганню вторинної сировини неорганічного походження без її переробки здійснюється без дотримання санітарно-захисної зони в 100 метрів від джерел шкідливостей до межі житлової забудови, в тому числі межі земельної ділянки позивачки.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Захист цивільних прав та інтересів судом може відбуватися у спосіб, передбачений ч.2 ст.16 ЦК України, зокрема, це припинення дії, яка порушує право.

При вирішенні справи суд виходить з того, що обраний спосіб захисту цивільних справи та інтересів, а саме усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (земельною ділянкою) шляхом припинення дій, які порушують законні права власника межуючої земельної ділянки, є таким, що відповідає положенням ст.16, 391 ЦК України та ст.104 ЗК України і саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі, оскільки саме нею вчиняються дії, які порушують права позивачки.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В судовому засіданні з досліджених доказів не встановлено перевищення вмісту шкідливих речовин в атмосферному повітрі на подвір`ї господарства позивачки та в житловій кімнаті її будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , а також не встановлено перевищення допустимого рівня звуку від роботи пресувального апарату на сусідній земельній ділянці.

Водночас, вирішуючи спір, суд виходить з того, що діяльність відповідачки, яка пов`язана зі зберіганням вторинної сировини, в тому числі робота пресувального апарату, на земельній ділянці, яка для цього не призначена, створює незручності для позивачки у виді додаткового шуму, яких можна було б уникнути у разі дотримання відповідачкою нормативних актів в галузі системи громадського здоров`я та містобудівної діяльності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

В той же час, суд вважає, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено пов`язаність погіршення стану її здоров`я та стану здоров`я її матері з такими діями відповідачки.

Одночасно, тлумачення ст.23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

При вирішенні справи суд враховує висновки про застосування норм права, викладені в постанові Верховного суду від 20.03.2024 у справі №522/8849/19, в якій зазначено, що завдання моральної шкоди явище завжди негативне, проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 607/11755/20).

Оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивачки на те, що ОСОБА_2 вчиняла протиправні дії конкретно щодо неї, як і не доведено причинного зв`язку захворювань позивачки та її матері у зв`язку з діями відповідачки, а тому в позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідачки на її користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в частині задоволеної позовної вимоги.

Водночас, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовної вимоги зобов`язального характеру, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню половина її витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Усунути порушення правил добросусідства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 припинити діяльність у сфері відходів, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторинної сировини на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0146, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. витрат на сплату судового збору та 10000 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідачка ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 19.12.2025.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.