Справа № 308/9582/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу громадянки України ОСОБА_1 , в особі представника скаржника - адвоката Михалків Б.С. на бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, Україна, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Симона Петлюри, буд. 30) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2025 року до суду надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Михалків Б.С. на бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не скасування накладеного арешту на належну скаржнику частку у праві власності на житлову квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме накладених арештів на нерухоме майно під номерами 9107763, що накладений 01.10.2009 року реєстратором Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови МВ ДВС міста Ужгорода від 22.09.2009 року за № 8-14893316 та під № 11383836 реєстратором Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови МВ ДВС міста Ужгорода № 8-22847937 від 12.07.2011 року, головний державний виконавець Шутко О.М.

В обґрунтування скарги представник скаржник зазначає, що ОСОБА_1 є власником частку у праві власності на житлову квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Вказує, що на даний час скаржник має намір відчужити вказану квартиру, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса та подала всі необхідні документи. Після перевірки всіх документів приватний нотаріус повідомила скаржницю про те, що на вказану житлову квартиру накладено арешт у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як боржників суми боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк», в якому скаржник була фінансовим поручителем.

Зазначає, що скаржник звернулася до Відділу державної виконавчої служби міста Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про скасування таких арештів від 18.06.2025 року, проте станом на 02.07.2025 року будь-якої відповіді на дану заяву не отримала, також не отримано нею і копію постанови про накладення арешту на майно скаржника.

Вказує, що відповідно до відповіді наданої ФГВФО на адвокатський запит представника скаржника адвоката Михалків Б.С. від 03.06.2025 року право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк» було відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () у складі лоту GL1N018755 (https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020- 07-06-000029-b/). Порука списана з позабалансового обліку банку, у зв`язку з відступленням права вимоги. Документи, що підтверджують право вимоги до боржника передані новому кредиторові.

Зазначає, що представником скаржника направлено адвокатський запит до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з приводу наявності прав вимоги у вказаної фінансової компанії за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк».

У відповідь на вказаний запит представника скаржника було повідомлено про те, що дійсно право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк», позичальником в якому був ОСОБА_2 придбано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», поручителем за вказаним договором є ОСОБА_1 .

Вказує, що у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відсутнє будь-яке судове рішення за яким обліковується будь-який борг ОСОБА_1 саме перед вказаною фінансовою компанією, такий кредитор не звертався до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, стягувачем в якому є АТ «УкрСиббанк», а боржником, відповідно ОСОБА_1 . Відсутні відомості про наявності взагалі виконавчого документа, виданого на підставі рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , який можна пред`явити до примусового виконання в межах строку пред`явлення визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що таким чином, навіть при наявності діючого кредитора за кредитними правовідносинами, у останнього відсутні підстави для примусового стягнення боргу з скаржника у виконавчому провадженні, в якому такі арешти накладені, відповідно новий кредитор не реалізував протягом останніх п`ятьох років з дати придбання права вимоги за кредитним договором у ФГВФО, останнім кредитором за яким був ПАТ «Дельта Банк», що свідчить про його пасивну поведінку у процесі стягнення боргу та відсутності такої зацікавленості.

Вказує, що вона позбавлена можливості реалізації права власності на належну скаржнику житлову квартиру у зв`язку з наявністю арешту, що накладений частку у житловій квартирі ДВС міста Ужгород а, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, скаржник вважає невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Просить визнати дії Відділу державної виконавчої служби міста Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не припинення чинності арештів накладених на частку в житловій квартирі, що належить скаржнику неправомірними, припинити чинність арештів накладених на частку у житловій квартирі у АДРЕСА_1 , на підставі: постанови МВ ДВС міста Ужгорода від 22.09.2009 року про арешт майна за № 8-14893316 та під № 11383836 реєстратором Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; арешт № 9107763 від 01.10.2009 року, реєстратор Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України постанови МВ ДВС міста Ужгорода про арешт майна № 8-22847937 від 12.07.2011 року, головний державний виконавець Шутко О.М.

У ході розгляду скарги від представника скаржника - адвоката Михалківа Б.С. 10.11.2025 року на адресу суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, на підтвердження вказаних у скарзі обставин, а саме наявності документів виконавчих проваджень, в межах яких державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ виносились постанови про накладення арешту на належне скаржнику майно та було направлено на адресу суду копію адвокатського запиту № 77 від 03.11.2025 року представника скаржника направленого на адресу ВДВС у місті Ужгород ЗМУЮ МЮУ про надання копії постанов про накладення арешту на майно ОСОБА_1 та отриманні у відповідь на такий адвокатський запит постанови винесені у виконавчих провадженнях, а саме копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 14893316 від 22.09.2009 року, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 14893316 від 25.06.2010 року, копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 22847937 від 22.11.2010 року, копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 22847937 від 12.07.2011 року, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 22847937 від 29.12.2011 року.

08.12.2025 року на адресу суду від представника скаржника адвоката Михалків Б.С. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи в якості доказу копії інформаційної довідки № 885- з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2025 року, яка містить інформацію про наявність накладених арештів на майно скаржника у процедурі виконання судового рішення.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник Михалків Б.С. не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник скаржника - адвокат Михалків Б.С. подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі та без участі ОСОБА_1 , та задовольнити скаргу з підстав зазначених у ній.

Суб`єкт оскарження - представник відділу ДВС у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Представник заінтересованої особи - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не прибув, заяву про розгляд скарги без його участі до суду на надав.

Відповідно до ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржник, як власник частки у праві власності на житлову квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 , має намір відчужити вказану квартиру, у звязку з чим звернулася до приватного нотаріуса та подала всі необхідні документи. Після перевірки всіх документів приватний нотаріус повідомила скаржницю про те, що на вказану житлову квартиру накладено арешт у примусовому виконанні, а саме арешти під номерами 9107763, що накладений 01.10.2009 року реєстратором Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови МВ ДВС міста Ужгорода від 22.09.2009 року за № 8-14893316 та під № 11383836 реєстратором Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови МВ ДВС міста Ужгорода № 8-22847937 від 12.07.2011 року, головний державний виконавець Шутко О.М.

Стягувачем у такому виконавчому провадженні зазначений АТ «УкрСиббанк».

Разом з тим, при перевірці відомостей в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні зареєстровані виконавчі провадження, боржником в яких є громадянка ОСОБА_1 , що дає підстави стверджувати про відсутність підстав для обтяження майна заявника арештами при відсутності будь-яких зареєстрованих виконавчих проваджень боржником в яких є скаржник.

Скаржник звернулася до Відділу державної виконавчої служби міста Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про скасування таких арештів від 18.06.2025 року, проте станом на 02.07.2025 року будь-якої відповіді на дану заяву не отримала, також не отримано нею і копію постанови про накладення арешту на майно скаржника, відповідні документи можуть бути витребувані судом, який буде здійснювати даний розгляд, з метою зясування фактичних обставин даної справи.

Представником заявника отримано інформацію про те, що ОСОБА_1 була фінансовим поручителем свого чоловіка ОСОБА_2 , за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк».

Відповідно до відповіді наданої ФГВФО на адвокатський запит від 03.06.2025 року право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк» було відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () у складі лоту GL1N018755 (https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020- 07-06-000029-b/). Порука списана з позабалансового обліку банку, у зв`язку з відступленням права вимоги. Документи, що підтверджують право вимоги до боржника передані новому кредиторові.

Представником скаржника направлено адвокатський запит до «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з приводу наявності прав вимоги у вказаної фінансової компанії за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк».

У відповідь на вказаний запит представника скаржника було повідомлено про те, що дійсно право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.06.2006 року, який був укладений з АТ «УкрСиббанк», позичальником в якому був ОСОБА_2 придбано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», поручителем за вказаним договором є ОСОБА_1 .

Також представника скаржника було повідомлено про те, що, у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відсутнє будь-яке судове рішення за яким обліковується будь-який борг ОСОБА_1 саме перед вказаною фінансовою компанією, такий кредитор не звертався до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, стягувачем в якому є АТ «УкрСиббанк», а боржником, відповідно ОСОБА_1 .

Відсутні відомості про наявності взагалі виконавчого документа, виданого на підставі рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , який можна пред`явити до примусового виконання в межах строку пред`явлення визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, навіть при наявності діючого кредитора за кредитними правовідносинами, у останнього відсутні підстави для примусового стягнення боргу з скаржника у виконавчому провадженні, в якому такі арешти накладені.

Новий кредитор не реалізував протягом останніх п`яти років з дати придбання права вимоги за кредитним договором у ФГВФО, останнім кредитором за яким був ПАТ «Дельта Банк», що свідчить про його пасивну поведінку у процесі стягнення боргу та відсутності такої зацікавленості.

Судом досліджено надані представником скаржника копії постанов виконавчих проваджень, в межах яких накладено арешт на майно скаржника та в яких скаржник була боржником, зокрема копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 14893316 від 22.09.2009 року, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 14893316 від 25.06.2010 року, копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 22847937 від 22.11.2010 року, копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 22847937 від 12.07.2011 року, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві № 22847937 від 29.12.2011 року.

Також судом досліджено надану представником скаржника копію інформаційної довідки № 885- з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2025 року про наявність накладених арештів на майно скаржника, з якої випливає, що у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обліковують два арешти на належне громадянці ОСОБА_1 нерухоме майно, які відповідають тим, дані про які зазначені у наданих представником скаржника постановах ВДВС міста Ужгорода.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України Про виконавче провадження за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною другою статті 50 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Представник ВДВС у місті Ужгород не надав жодних доказів, які б спростували доводи скаржника про відсутність заборгованості за виконавчим провадженням, що перебувало на виконанні, як в частині заборгованості так і в частині можливих виконавчих зборів, будь-якої відповіді чи позиції з приводу поданої скарги від представника ВДВС у місті Ужгород на адресу суду не надходило.

Законом України "Про виконавче провадження" не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статтей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

За таких обставин суд уважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 14 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного суд погоджується із доводами скарги про те, що не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 та підлягає захисту шляхом припинення чинності арештів накладених на частку у житловій квартирі у АДРЕСА_1 ,

Керуючись ст. 447 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Припинити чинність арештів накладених на належну на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , частку у житловій квартирі у АДРЕСА_1 , на підставі:

- постанови МВ ДВС міста Ужгорода від 22.09.2009 року про арешт майна за № 8-14893316 та під № 11383836 реєстратором Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; арешт № 9107763 від 01.10.2009 року, реєстратор Закарпатська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України;

- постанови МВ ДВС міста Ужгорода про арешт майна № 8-22847937 від 12.07.2011 року, головного державного виконавця Шутко О.М.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.А. Придачук