Провадження № 2/355/436/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Цирулевської М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Старенької С. М.,

представника позивачки, адвоката Семенюк О. Г. - у режимі відеоконференції,

представника відповідача, адвоката Бордаченка О. В. у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка заяви позивачки та її представника про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уба Агросвіт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про повернення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Баришівського районного суду Київської області Цирулевської М. В. перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уба Агросвіт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про повернення безпідставно збережених коштів, що прийнята до провадження судді ухвалою суду від 16.04.2025, якою розгляд справи по суті призначено на 12.05.2025.

12 травня 2025 року від позивачки, ОСОБА_1 , подана заява про відвід судді Цирулевської Марини Володимирівни від розгляду цієї справи. Заява мотивована конфліктом інтересів позивачки з Баришівським районним судом Київської області та з усіма суддями цього суду. Суть конфлікту, за доводами позивачки, полягає в тому, що ОСОБА_1 була свідком у кримінальній справі стосовно колишнього голови Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_2 ; крім того, позивачка має особистий конфлікт з діючим головою суду ОСОБА_3 .

За доводами заяви, позивачка впевнена, що діючий голова суду може вчиняти вплив на суддю Цирулевську М. В. як на свого підлеглого. У заяві позивачка наводить приклади, на її думку, тиску голови суду на інших суддів, що мало наслідком їх переведення до іншого суду.

За доводами заяви, Орел О. І. (директор відповідача) не приховує свій вплив на суддів Баришівського районного суду Київської області, особисто про це заявляв позивачці, а також те, що для нього не є проблемою отримати протиправні рішення на користь відповідача.

12 травня 2025 року від представника позивачки, адвокатаСеменюк Ольги Горигорівни надійшла заява про відвід судді Цирулевської М. В., якою фактично підтримано заяву ОСОБА_1 від 12.05.2025. Заява представника позивачки також мотивована конфліктом інтересів позивачки з Баришівським районним судом Київської області.

За означених обставин, за доводами позивачки та її представника, існують цілком обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Цирулевської М. В., що має мати наслідком відвід судді від розгляду цієї справи.

У судове засідання 12.05.2025 позвачка не з`явилася, у своїй заяві просить розглядати її без участі позивачки. Представник позивачки, адвокат Семенюк О. Г. підтримала доводи заяв, будь-яких доказів на їх обґрунтування не надала.

Представник відповідача, адвокат Бордаченко О. В. у судовому засіданні заперечив проти відводу судді, оскільки до заяв не надано жодного доказу упередженості судді; конфлікт інтересів із судом, а не з конкретним суддею апріорі є неможливим; вважає, що сторона позивача зловживає своїми процесуальними правами.

Дослідивши доводи заяв, заслухавши думку учасників, присутніх у судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні заявленого відводу слід відмовити з таких підстав.

Пунктом 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 3, 7 ст. 40 ЦПК України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Відтак, зважаючи, що заяви про відвід судді надійшли в день судового засідання у цій справі, означені заяви розглядаються та вирішуються судом, що розглядає цю справу (а саме, суддею Цирулевською М. В.).

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд констатує, що заявницями не доведено дотримання строку, передбаченого ч. 3 ст.39 ЦПК України.

Суд також зауважує, що до заяв позивачки та її представника не додано жодного доказу на підтвердження доводів та обґрунтувань, викладених у таких заявах.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як слідує із змісту поданих заяв, заявниці стверджують, що існують інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, оскільки вважають, що існують об`єктивно обґрунтовані переконання, що Лисюк О. Д. та Чехов С. І., які займали та займають посаду голови суду та з якими у позивачки наявний конфлікт, мають вплив на головуючу суддю у цій справі, а тому є сумніви в її неупередженості та небезсторонності, що відповідно до ст. 36 ЦПК України є підставою для її відводу.

Згідно із ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Бангалорськими принципами поведінки судді (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) встановлено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у п. 66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначив, що особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного. Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 09.11.2006.

Суд наголошує, що незалежність та недоторканність судді гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лишезакону. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (надалі також Закон) визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду. Статтею 47 Закону передбачено засоби забезпечення незалежності суддів, до яких належать: особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів, недоторканість, імунітет та незмінюваність судді; порядок здійснення судочинства, встановлений процесуальним законом, таємницю ухвалення судового рішення; заборону втручання у здійснення правосуддя; визначені законом засоби забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також інші засоби їх правового захисту тощо. Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України). Офіційне тлумачення вищевказаних положень Конституції України стосовно незалежності і недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надано Рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу. Означеним вище нівелюються твердження заявниці щодо підлеглості судді Цирулевської М. В. будь-яким особам, в тому числі, голові суду.

При цьому, статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» унормовано адміністративні повноваження голови місцевого суду, які жодним чином не стосуються та не можуть стосуватися здійснення суддями правосуддя та дотримання принципів їх незалежності. Відтак, доводи позивачки та її представника про адміністративне підпорядкування судді Цирулевської М. В. голові суду суд відхиляє як необґрунтовані.

Окремо суд зазначає, що суддя Цирулевська М. В. зарахована до штату суду у грудні 2024 року, значно пізніше тих обставин та подій, які мали місце та зазначені у заяві позивачки (щодо конфлікту інтересів).

При цьому, доводи заяв не містять жодного обґрунтування, як конфлікт інтересів (навіть якщо такий має місце) позивачки з іншими суддями Баришівського районного суду Київської області впливає на безсторонність та неупередженість судді Цирулевської М. В. при розгляді цієї справи, та, як наслідок, унеможливлює розгляд цієї справи суддею Цирулевською М. В.

Суд не бере до уваги твердження позивачки щодо тиску голови суду на інших суддів, що мало наслідком їх переведення до іншого суду, оскільки такі твердження та обставини жодним чином не стосуються питання неупередженості та безсторонності судді Цирулевської М. В.

Таким чином, суд констатує, що будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів або посилань на такі докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості чи об`єктивності при розгляді даної справи, у матеріалах справи та в обґрунтуванні заяв про відвід судді Цирулевської М. В. від розгляду цієї справи сторона позивача не надала.

Доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, шляхом подання суду відповідних належних та допустимих доказів, є обов`язком учасника справи, яким заявлено відвід, що також обмежує зловживання з боку недобросовісних учасників процесу.

Враховуючи вищенаведене, оскільки передбачені ст. 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Таким чином, керуючись ст. 36, 37, 39, 40, 258 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв позивачки ОСОБА_1 та представника позивачки ОСОБА_4 про відвід судді Цирулевської Марини Володимирівни від розгляду справи № 361/11883/24, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено і підписано суддею 13 травня 2025 року.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА