Справа № 486/1293/22
Провадження № 2/486/25/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Далматовій Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, представник третьої особи Явтушенко Н.В., Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

До Южноукраїнського (нині - Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради, Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, в якому просить визнати ОСОБА_1 батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису реєстрації народження ОСОБА_4 .

Свою позицію позивач мотивує тим, що в період з 2009 року до початку 2012 рік він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 . Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного. У весь час спільного проживання мешкали разом з ОСОБА_2 у м. Миколаєві у найманому житлі. В період спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він визнав дитину та вони з відповідачкою подали спільну заяву до органів РАЦС про реєстрацію народження дочки. У подальшому життя з ОСОБА_6 не склалось, вони припинили шлюбні відносини. ОСОБА_2 з дочкою переїхали жити до м. Южноукраїнськ. Про свою вагітність, та у подальшому народження сина, відповідач йому не повідомила. Його син ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 самостійно без його згоди зареєструвала народження сина у органах РАЦС, про що він дізнався після реєстрації народження дитини. Дізнавшись про народження сина, він визнав дитину, зрадів що у нього народився син та запропонував відповідачці подати до органів РАЦС спільну заяву. Він прагнув це зробити, але ОСОБА_6 відмовилась. Він любить своїх сина та дочку, оточує їх опікою, виконую обов`язки батька. Вони з сином схожі між собою. Він постійно каже, що ОСОБА_7 його син та з його народження визнав своє батьківство. Однак до органів РАЦС заяву про реєстрацію сина не надав бо цього не бажає ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 27 липня 2023 року витребувано докази у справі.

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року справу прийнято до провадження головуючим суддею Далматовою Г.А.

Ухвалами суду від 24 грудня 2024 року та від 20 червня 2025 року у справі було призначено судові молекулярно-генетичні експертизи.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року доручено Інгульському районному суду м. Миколаєва викликати та допитати неповнолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що намагається довести, що він є батьком свого сина. ОСОБА_7 визнає його батьком. Відповідач якийсь час не давала дитину, але зараз він знову зустрічається з дитиною. Коли позивач не давала бачитись з дитиною він звернувся до поліції, але в поліції йому пояснили, що оскільки він не записаний, як батько, вони допомогти йому не можуть. Раніше ОСОБА_7 приїздив до ОСОБА_9 до нього в гості, але зараз він приїжджає до м. Південноукраїнська, до дитини. Підтримує сина, переводить йому гроші на картку, перебуває у шкільному чаті з батьками і сплачує необхідні кошти батьківському комітету. Зі шкільного чату з учителем його у 2023 році видалили. ОСОБА_7 звертається до нього, як до тата. Має лише двох дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. До викладеного до позову додала, що позивач утримує дитину матеріально, рівно відноситься до обох дітей. Старша дитина забажала проживати з батьком, але менша дитина залишилась проживати з матір`ю. З боку позивача було вжито всіх заходів для проведення експертизи, він двічиі з`являвся до експерта, але експертиза не була проведена внаслідок неявки відповідача з дитиною.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу.

Представник третьої особи Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справа без її участі. Заперечень проти заявлених вимог не мають.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, неповнолітню ОСОБА_8 , свідків, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_8 /т.1 а.с. 10/.

Як вбачається з актового запису про народження № 208 від 20 червня 2012 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Южноукраїнську, Миколаївської області. Відомості про батька - ОСОБА_12 , внесені за заявою матері ОСОБА_2 , відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України /т.1 а.с. 165/.

До позовної заяви позивачем долучено довідку «Миколаївської дитячої лікарні № 2», про те, що 05 жовтня 2022 року ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась на амбулаторному лікуванні з 02 жовтня 2017 року по теперішній час /т.1 а.с. 17/.

Також, долучено довідку клініки естетичної стоматології від 10 листопада 2021 року про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був на прийомі у стоматолога /т.1 а.с. 18/.

Згідно копій квитанцій та чеків долучених позовної заяви позивачем періодично протягом 2011, 2012, 2013, по одному разу у 2014, 2017, 2018 та 2020 році перераховувались грошові кошти на рахунок ОСОБА_2 . Також періодично у 2015 році, 2016 році, один раз у 2017 році та двічі у 2018 році ОСОБА_1 було сплачено за харчування дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_4 у дошкільних навчальних закладах /т. 1 а.с. 19-37/.

До позовної заяви позивачем долучено фотознімки позивача з дітьми, а також окремі фото цих дітей /т.1 а.с. 38-42/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що позивач є її сином, а відповідач «невістка». Сторони разом проживали з 2009 року по жовтень 2011 року. В жовтні невістка поїхала, через три місяці після того, дізнались, що вона вагітна. Після народження дитини, вона, її син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_14 їздили до лікарні забирати ОСОБА_2 з дитиною. Хлопчика відрази визнали, як онука, він і схожий на ОСОБА_15 . Кожні два тижні син їздив до них, тому що там ще й старша дочка. Син забирав дітей на канікули, возив на море. ОСОБА_15 спочатку переказував кошти на дітей на рахунок матері, однак, оскільки вона грає, діти взагалі цих коштів не бачили, тому він почав перераховувати гроші її сестрі, яка в подальшому передавала ці кошти дитині, на конкретні потреби. Дитина нормально відносилась до них, любила до них приїжджати. 24 листопада бачились з ОСОБА_7 , дитина була вдома в м. Южноукраїнську. Потім, коли почалась війна, відповідач категорично відмовилась надавати дитину, вона його переховує, коли вони приїжджають дитини немає, двері до квартири ніхто не відчиняє, телефон ніхто не бере. Зазначила, що старша дочка ОСОБА_16 з 10 років проживає з ними за адресою АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_1 його син, а ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 його онук. З 2009 року по приблизно до 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом з ними в м. Миколаєві. ОСОБА_2 народжувала сина в м. Южноукраїнську та після його народження не записала ОСОБА_15 його батьком. Син хоче бути записаний батьком ОСОБА_7 . Дитина влітку була у них, він ріс тут, кожні канікули син возив дітей на море, перераховував кошти, купував одяг. Син та ОСОБА_7 люблять один одного. ОСОБА_7 лише приїжджав до них, а старша дочка ОСОБА_15 ОСОБА_18 постійно вже 4 рік проживає з ними. Востаннє ОСОБА_7 бачив у минулу неділю 24 листопада. До цього ОСОБА_2 не давала ні їм, ні ОСОБА_1 зустрітись з ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_15 , їх будинки розташовані навпроти один одного. ОСОБА_2 бачила декілька разів, але це було дуже давно, вона була «дружиною» ОСОБА_1 . До війни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом. ОСОБА_17 народився в м. Южноукраїнську. Батьки відповідача казали що це дитина ОСОБА_15 . До війни хлопчик часто приїжджав до батька, який возив дітей на море. ОСОБА_18 дочка ОСОБА_15 та відповідно онучка ОСОБА_20 , на даний час проживає в м. Миколаєві. Зі слів ОСОБА_15 їй відомо, що він їздить в м. Южноукраїнськ, щоб побачитись з сином, однак хлопчика йому не завжди дають, ховають.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , проживають поруч. ОСОБА_15 знає з 2-х років. ОСОБА_2 знає як колишню дружину відповідача. У них є двоє спільних дітей ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Їй відомо, що позивач не зареєстрований батьком цих дітей, але відноситься до них краще ніж рідний батько. ОСОБА_7 дуже схожий на батька. ОСОБА_23 у дитинстві приходив до ОСОБА_15 , ОСОБА_15 його брав, возив його і в « ОСОБА_24 », і на пляж, і в « ОСОБА_25 ». Павло постійно називає ОСОБА_15 «папою», між ними дуже гарні відносини. Пашу в дитинстві бачила часто оскільки він грався з її онуком своїм однолітком. Останнім часом ОСОБА_7 не бачила. Зараз із ОСОБА_1 проживає його дочка ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його двоюрідним братом. У ОСОБА_15 є двоє дітей, перша дочка ОСОБА_18 записана на ОСОБА_15 , а другий хлопчик на ОСОБА_15 не записаний. ОСОБА_1 та ОСОБА_27 жили разом. Коли народилась перша дитина, він допомагав їм переїжджати на квартиру. Друга дитина народилась вже в м. Южноукраїнську, коли ОСОБА_28 поїхала звідси, але ОСОБА_15 йому зателефонував, і повідомив, що у нього народився син. Відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 добрі. Свідок зазначив, що є хрещеним батьком ОСОБА_7 . Під час хрещення ОСОБА_2 визнавала, що батьком дитини є ОСОБА_15 . Йому відомо, що ОСОБА_1 матеріально допомагав сину, зокрема, коли ОСОБА_7 приїжджав до м. ОСОБА_9 , ОСОБА_15 купував йому одяг, водив до стоматолога. До м. Южноукраїнська сім`я ОСОБА_20 доволі часто їздять, возять туди щось. ОСОБА_15 на даний час служить, та коли приїжджав у відпустку, їздив до дитини. ОСОБА_15 з ОСОБА_7 дуже схожі, особливо коли дивитись дитячі фотографії ОСОБА_15 .

Неповнолітня ОСОБА_8 пояснила що проживає в м. Миколаєві разом з татом ОСОБА_29 , та його батьками. Її мамою є ОСОБА_2 . З татом проживає п`ять останніх років, оскільки забажала проживати з ним. Вона приїздить до м. Південноукраїнська до мами та брата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_30 13 років. Він дуже схожий на батька ОСОБА_1 , як «одне обличчя». Брат народився коли вони вже не жили у м. Миколаєві. Вона, батько та ОСОБА_7 втрьох їздили на море. ОСОБА_7 знає, що ОСОБА_31 є його батьком. Їй відомо, що батько дає ОСОБА_7 гроші.

23 травня 2025 року та 11 вересня 2025 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи, оскільки для проведення відбору порівняльних зразків до Миколаївського НДЕКЦ МВС двічі з`являвся лише ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не з`явились, відбір порівняльних зразків не проводився.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Позивач стверджує, що з 2009 по 2012 роки проживав з відповідачкою. Протилежного ОСОБА_2 не доведено.

Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері і батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Сумісної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо походження дитини не було. Тому 20 червня 2012 року відповідач ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію народження дитини, яка проведена відповідно до вимог частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Приписами ст. 109 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Фактично спір між сторонами щодо батьківства дитини відсутній, однак відповідач чинить перешкоди в документальному оформленні позивача батьком дитини. Тому першочерговому врахуванню при вирішенні справи підлягають інтереси дитини.

Відповідно до п.п.2.13.1 п.2.13 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Отже, аналізуючи положення законодавства, суд вважає, що рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису народження дитини та прямо передбаченим обов`язком відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, а тому позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у позовній заяві позивачем не ставилось.

Керуючись ст.ст. 12, 81,141, 263, 264, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, Південноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідний актовий запис № 208 складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області 20 червня 2012 року.

Відмовити в зобов`язанні Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області внести відомості до актового запису про народження №208, складеного 20 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області та видати нове свідоцтво про народження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне найменування третьої особи: Служба у справах дітей Південноукраїнської міської ради, місцезнаходження: вул. Молодіжна, 5-А, м. Південноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, 55002, .

Повне найменування третьої особи: Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) місцезнаходження: вул. Європейська, 31, м. Південноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, .

Суддя Г. А. Далматова