Справа № 525/483/25
Провадження № 2/525/328/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Корж Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 29.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №608987667 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами договору позичальникові надається кредит на суму 14200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором та перерахував грошові кошти на банківську картку відповідача.

29.10.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги за договором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно договору факторингу №МВ-ТП/6.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення становить 35178 грн., з яких: заборгованість по кредиту 14200 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 20978 грн., які позивач просить стягти з відповідача на свою користь.

05.05.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 06.06.2025, роз`яснено сторонам порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 71). Розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин.

Сторони у судове засідання 15.12.2025 повторно не з`явилися, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення.

Ураховуючи, що усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 29.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №608987667. Відповідно до умов договору, кредит надається у виді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 14200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за договором в сумі 10600 грн. 29.08.2024. Другий та решта траншів за договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання Позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2. Договору. Сторони погодили можливість продовження Дисконтного періоду. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірі 1% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Базова процентна ставка становить 365%. Для здійснення Першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів проценти в розмірі 3180 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет (а.с. 22-33). Вказана інформація підтверджується також Паспортом споживчого кредиту (а.с. 20-21).

Кредитодавцем були виконані умови договору та перераховані грошові кошти у розмірі 10600 грн. на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою, виданою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 39-40).

03.09.2024 між сторонами була укладена додаткова угода до Договору №608987667 від 29.08.2024, згідно якої сторони дійшли згоди про надання Кредитодавцем Позичальнику Траншу в розмірі 3600 грн. Інші умови договору залишені без змін ( а.с. 33 на звороті-34).

Кредитодавцем були виконані умови додаткової угоди до договору та перераховані грошові кошти у розмірі 3600 грн. на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням та довідкою, виданою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 40 на звороті -41 ).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором №608987667 станом на 29.10.2024 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 29782 грн., з яких: 14200 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8482 грн. - заборгованість за відсотками, 7100 грн. неустойка ( а.с. 17).

29.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/6. Згідно умов Договору, у порядку та на умовах даного Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком у Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту, встановлюється у Реєстрі прав вимоги (а.с. 11-14).

Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило 29.11.2024 на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» плату за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №МВ-ТП/6 від 29.11.2024 у розмірі 3629743,90 грн. ( а.с. 16 на звороті).

Відповідно до реєстру прав вимоги від 29.10.2014 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 29782 грн., з яких: 14000 грн. заборгованість по основному боргу; 8482 грн. заборгованість по процентах; 7100 грн. заборгованість по інших нарахуваннях (а.с. 14 на звороті - 16).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором №608987667 від 29.08.2024 станом на 25.01.2025 становить 42278 грн., з яких: 14200 грн. заборгованість по тілу кредиту; 20978 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 7100 грн. - неустойка ( а.с. 18-19).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи положення вказаних статей ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд виходить з наступного.

Із матеріалів справи установлено, що відповідач ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором отримав грошові кошти у розмірі 14200 грн.: 10600 грн. 29.08.2024 згідно умов укладеного кредитного договору та 3600 грн. 03.09.2024. згідно додаткової угоди. Оскільки відповідачем не повернуті отримані кредитні кошти, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За умовами укладеного кредитного договору грошові кошти надавалися у кредит строком 30 днів зі сплатою відсоткової ставки 1% за день. Доказів пролонгації строку користування кредитними коштами суду не надано.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 4116 грн.

10600 грн. х 1% х 4 дні = 424 грн.

14200 х 1% х 26 днів = 3692 грн.

424 грн. + 3692 грн. = 4116 грн.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

Нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним.

У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц.

Позивачем вимога про стягнення неустойки не заявлялася.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 18316 грн., з яких: 14200 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4116 грн. - заборгованість за відсотками.

У іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернені до суду ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 1).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 35178 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 18316 грн. (52,07%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1261,34 грн. ( 2422,40 х 52,07 % = 1261,34 грн.).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Документами, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу АО «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» є договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, додаткова угода №495 від 30.12.2024 до Договору №5 від 02.12.2024, акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 від 30.12.2024; платіжна інструкція кредитового переказу коштів №1395 від 30.12.2024, копія ордеру про надання правничої допомоги від 02.12.2024; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 42 на звороті-49).

Положеннями ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 сторони АО «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» узгодили, що вартість послуги за надання правової допомоги у справі Клієнта про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №608987667 від 29.08.2024 становить 7000 грн. та складається з підготовки до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій 4 години 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) 2 години 500 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду 10 годин 3500 грн. ( а.с. 49).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, врахувавши обставини справи, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд приходить до висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони не співмірні з виконаною роботою.

Витрачений час на підготовку до розгляду справи, підготовку та наплавлення досудової вимоги та підготовку позовної заяви - 16 годин, у даному конкретному випадку не відповідає складності справи, яка є малозначною, предмету спору, розміру заявлених позовних вимог. Суд враховує, що дана справа є типовою, по даній категорії справ мається стала судова практика. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить до переконання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за Договором кредитної лінії № від 29.08.2024 у розмірі 18316 (вісімнадцять тисяч триста шістнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 34 копійки та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

У іншій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС»», , адреса: вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, 14017;

представник позивача: Дорошенко Оксана Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: вул. Лейпцизька, 15Б, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Я.В. Прасол