КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/2764/25

25 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Тітковій І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гізатуліної Н.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, Броварської окружної прокуратури, третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, Броварської окружної прокуратури, третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, Броварської окружної прокуратури, третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 01 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки закриття провадження у справі можливе лише тоді, коли предмет спору був відсутній на момент пред`явлення позову або повністю зник у процесі, і між сторонами не залишилось неврегульованих питань.

Вказує на те, що на момент подання позову дитина була неповнолітньою, і предмет спору (усунення перешкод у спілкуванні) існував реально. Це підтверджується поданими доказами й матеріалами справи. Досягнення дитиною 18-річного віку вже в процесі розгляду не свідчить про те, що предмет спору був відсутній на момент виникнення та пред`явлення позову.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач ОСОБА_1 , Броварська окружна прокуратура, ОСОБА_5 , Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської областіповідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду , поштова кореспонденція була доставлена 19 листопада 2025 року.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе розглядати справи за відсутності не з`явившихся сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_6 батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 виповнилось 18 років та вона набула статусу повнолітньої особи, втратила статус дитини.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції посилався на те, що після відкриття провадження у справі спільна дитина сторін у справі досягла статусу повнолітньої особи, а тому за відсутності предмета спору у справі провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно з ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в разі відсутності предмета спору, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Закриваючи провадження у даній справі суд першої інстанції врахував пояснення представника Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області Алієвої К.П., яка повідомила суду про неможливість виконання ухвали суду щодо надання висновку про доцільність/недоцільність усунення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Зазначила, що у червні та липні за відсутності позивача не вдалося провести обстеження умов його проживання, оскільки він перебуває за межами Київської області. Крім того, зауважила, що 04 липня 2025 року дитині позивача - ОСОБА_6 виповнилося 18 років. Враховуючи, що ОСОБА_6 є на даний час повнолітньою особою, доцільності подальшого розгляду справи немає. Предмет спору у справі - відсутній.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до правильних та обгрунтованих висновків про наявність підстав для закриття провадження уданій справі, оскільки 04 липня 2025 року ОСОБА_6 виповнилось 18 років та вона набула статусу повнолітньої особи і відповідно до ст.6 СК України втратила правовий статус дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду на висновки викладені у справах № 543/563/22, № 607/2272/22, № 753/6405/20, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Предметом у справі № 543/563/22 встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна. Постанова Верховного Суду від 04.12.2023 не містить висновків на які посилається апелянт в апеляційній сказі.

Постанова Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 607/2272/22 також не містить висновків на які посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів не приймає посилання апелянта на Об`єднаної палати КЦС ВС від 17.04.2023 у справі № 753/6405/20, оскільки у даній справі відсутня постанова Верховного Суду від 17.04.2023. Окрім того, у даній справі Верховний Суд не робив висновків, що «відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні не означає автоматично відмову у визначенні способу участі у вихованні дитини».

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2025 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2025 року

Головуючий: Судді: