Номер провадження: 22-ц/813/1955/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: представника ОСОБА_1 адвоката Садовського В.Є.,

представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. адвоката Зауліної О.Г.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року про задоволення скарги на дії приватного виконавця за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, стягувач ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною, -

в с т а н о в и в:

17 травня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткаченко Борис Романович, звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною, заінтересовані особи: Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, стягувач ОСОБА_2 , у якій просив суд:

1) поновити строк на оскарження дій приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»;

2) визнати дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»-протиправним;

3) визнати звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв.м, розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі Постанови від 01 грудня 2023 року ВП №73362284 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»-недійсною.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича знаходиться виконавче провадження №73362284 по виконанню виконавчого листа №522/23517/17, який виданий Приморським районним судом м. Одеси 06 січня 2020 року. В рамках вказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався про реалізацію належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2 на прилюдних торгах. 07 травня 2024 року адвокатом скаржника подана заява про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №73362284 оскільки скаржник не отримував ні оцінку нерухомого майна, на підставі якої майно було виставлене на торги, ні постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності яка проводила оцінку. 08 травня 2024 року адвокат скаржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та отримав копію звіту про оцінку майна та постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності. 10 травня 2024 року адвокатом скаржника було замовлено рецензування на звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв.м, розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі Постанови від 01 грудня 2023 року ВП №73362284 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «ТРІАДА». Після вивчення та аналізу матеріалів виконавчого провадження та рецензії на звіт про незалежну оцінку скаржник та його представник вбачають в діях приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича грубі порушення закону, а також вважають оцінку нерухомого майна недійсною. Вважає, що постанова приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а також висновок суб`єкта оціночної діяльності є протиправними та незаконними.

11 червня 2024 року від приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. надійшов відзив на скаргу, згідно якого він просив відмовити у задоволені скарги відмовити, посилаючись на те, що проведена поза межами виконавчого провадження рецензія у будь-якому разі не може бути визнана судом допустимим доказом. Обрання у такому випадку боржником чи стягувачем «способу захисту» шляхом замовлення рецензії поза межами виконавчого провадження нівелює суть та порядок судового контролю, передбаченого законодавством. Також вказано, що у оскарженому Звіті зазначено, що процес оцінки включав в себе ознайомлення із об`єктом оцінки, до звіту додані фото об`єкту оцінки. Таким чином вважає, що боржником не надано до суду доказів, які б спростовували вказане в Звіті. Крім того до скарги не надано доказів, що підтверджують заниження вартості майна.

У судове засідання 18 червня 2024 року з`явився представник скаржника - адвокат Ткаченко Б.Р., просив поновити строк та пояснив, що приватним виконавцем було здійснено лише зовнішній огляд квартири, а тому вартість квартири могла бути вищою та вона була б реалізована за більшу вартість. Однак основна підстава - оцінювача ОСОБА_3 було позбавлена ліцензії, а також було позбавлена ліцензії ТОВ «ІКБ «Тріада». Відбулись торги на ДП «Сетам» та квартира була реалізована 29 квітня 2024 року. Були дві рецензії-за замовленням адвоката скаржника та за замовленням приватного виконавця. Але у постанові про призначення оцінки приватним виконавцем вказано ТОВ «ІКБ «Тріада» в особі Посталакіної Л.В., однак оцінка зроблена ОСОБА_4 та не вказано на підставі чого було проведена дана оцінку.

Інші учасники про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 10 липня 2024 року у зв`язку з відсутністю належного повідомлення Уханова І.Л. та для виклику стягувача.

У судове засідання 10 липня 2024 року учасники не з`явилися, від представника скаржника - адвоката Ткаченка Б.Р. надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, просив задовольнити скаргу у повному обсязі. Інші учасники про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, стягувач ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною задоволено.

Суд поновив строк на оскарження дій приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»;

визнав дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада» - протиправними;

визнав звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв.м, розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі постанови від 01 грудня 2023 року ВП №73362284 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада»-недійсною.

В апеляційній скарзі приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_2 в судове засідання до апеляційного суду не з`явився, про розгляд справи повідомленний належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку судової повістки-повідомлення в електронний кабінет Електронного суду (а.с. 185-187).

Згідно статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (Hornby v. Greece, №18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Статтями 447, 448 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За змістом статей 1, 5 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частинах 1 та 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом частин 1-3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини 5 цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

У частині 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2019 року у справі №522/23517/17 (с. Шенцева О.П.) позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 06.12.2013, з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми боргу, процентів за користування грошовими коштами, та пені за прострочку виконання зобов`язання у розмірі 3 464 414 гривень, а також судові витрати у розмірі 8 000 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року у справі №522/23517/17 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2019 року по цивільній справі 522/23517/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишено без задоволення.

06 лютого 2020 року Приморським районним судом м. Одеси було видано два виконавчі листи.

16 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської обл., Притуляком В.М. було відкрито виконавче провадження №73362284 з виконання виконавчого листа №522/23517/17 виданого Приморським районним судом м. Одеса 06 січня 2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 3 464 414,00 грн.

Згідно вказаної постанови боржника було зобов`язано подати виконавцю декларацію про доходи та майно боржника. Вказана постанова згідно із фіскальним чеком та реєстром згрупованих відправлень була надіслана боржнику у порядку, встановленому ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» 17 листопада 2023 року.

Того ж дня були винесена постанова про арешт майна та постанова про арешт коштів боржника.

16 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської обл., Притуляком В.М. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно якого були об`єднані виконавчі провадження ВП №73362284 та ВП №73362308 у зведене виконавче провадження №73362531.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354756814 від 16.11.2023 судом встановлено, що ОСОБА_1 належить наступне майно:

- квартира АДРЕСА_3 , яка знаходиться під обтяження-іпотекою, відповідно до договору іпотеки від 16.02.2013. Іпотекодержатель- ОСОБА_2 ;

- квартира АДРЕСА_4 , яка знаходиться під обтяження-іпотекою, відповідно до договору іпотеки від 16.02.2013. Іпотекодержатель- ОСОБА_2 ;

- нежитлове приміщення загальною площею 737,5 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- житловий будинок АДРЕСА_6 . (а.с. 76 зв.-78 зв.)

20 листопада 2023 року приватним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 . (а.с. 84).

01 грудня 2023 року приватним виконавцем була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна, а саме призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «Тріада» в особі Постолакіної Л.В., яка має сертифікат, виданий 06.06.2022 за №250/2022 Фондом державного майна (строк дії 06.06.2025). Суб`єкту оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «Тріада» в особі Постолакіної Л.В. зазначено надати звіт щодо ринкової вартості описаного майна. Також попереджено про кримінальну відповідальність. (а.с. 8).

14 грудня 2023 року ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» (код 39141313) за договором про співпрацю з ТОВ «НІКА-МОРІС» () оцінювачем ОСОБА_4 на підставі постанови приватного виконавця від 01.12.2023 було складений Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 , вартість якої склала 1 016 987,00 грн (а.с. 10-15). До цього приєднано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтва оцінювача ОСОБА_4 ..

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської обл. Притуляком В.М. від 14.12.2023 за №29247 було направлено листа ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо ознайомлення зі звітом, згідно якого у зв`язку із невиконанням у добровільному порядку виконавчого листа №522/23517/17, виданого 06 лютого 2020 року Приморським районним судом м. Одеси, приватним виконавцем було призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою визначення ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника. 14 грудня 2023 року за вх. №2487 на адресу Приватного виконавця надійшов звіт про оцінку нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 68,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Даний лист разом з копією титульної сторінки, висновку експерта на 1 аркуші було направлено сторонам виконавчого провадження. (а.с. 98 зв.).

29 квітня 2024 року приватним виконавцем було видано Акт про реалізацію арештованого майна покупцю- ОСОБА_5 на підставі протоколу проведення електронних торгів від 25.12.2023 за №602709. Листом щодо реалізації нерухомого майна від 29.04.2024 за №13265 приватним виконавцем було сповіщено сторони виконавчого провадження та надіслано акт приватного виконавця про реалізацію майна від 29.04.2024 (а.с. 99 зв.) та направлено сторонам виконавчого провадження супровідний лист з цим актом (а.с. 99).

08 травня 2024 року представник боржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, про що наявна відповідна розписка.

17 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною.

Суду надано з боку скаржника рецензію ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» №VR240510-К1 від 13.05.2024, Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв.м, розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі постанови від 01 грудня 2023 року ВП №73362284 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «ТРІАДА» (ідентифікаційний код юридичної особи 39141313) за договором про співпрацю з ТОВ «HIKA-MOPIC» (ідентифікаційний код юридичної особи 32859437) Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №196/21 від 09.03.2021 (а.с. 18-19).

Згідно вищевказаної рецензії у Виконавців ЗВІТУ БУЛИ ВІДСУТНІ ПРАВОВІ ПІДСТАВИ НА ПРОВЕДЕННЯ ОЦІНКИ ТА СКЛАДАННЯ ЗВІТУ ПРО ОЦІНКУ. Вибраний вид вартості відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, однак проведені розрахунки не відповідають вимогам Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 за №1442. Методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано з порушенням Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1891, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» №2658-111 від 12.07.01р., Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, та інших нормативно-правових документів з методичного регулювання оцінки. Звіт класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 №1440, як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Зазначена рецензія не долучена до матеріалів виконавчого провадження.

24 травня 2024 року за клопотанням стягувача від 22 травня 2024 року, приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження, було винесено постанову про призначення рецензування звіту з оцінки майна, якою рецензентом було призначено СОД «Замуліна Наталія Володимирівна».

Згідно рецензії від 27.05.2024 на звіт про незалежку оцінку майна, складеної Замуліною Н.В., встановлено, що згідно правовим вимогам до здійснення професійної оціночної діяльності ТОВ «ІКБ «Тріада» мають право на проведення оцінки майна, що підтверджується сертифікатами і кваліфікаційними свідоцтвами. Одержані вихідні дані та відомості про об`єкт оцінки зазначені у звіті, вся інформація підтверджена доданими до звіту матеріалами, яких достатньо для проведення оцінки. Обраний під час оцінки методичний підхід для визначення ринкової вартості, з урахуванням мети і бази оцінки, застосований обґрунтовано і правильно. Звіт у повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. (а.с. 107-108).

Також суду надано в підтвердження обґрунтованості скарги наказ Фонду державного майна України №925 від 23.08.2022 Про анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 06.06.2022 №250/2022, згідно якого наказано: анулювати сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 06.06.2022 №250/2022, виданий Фондом державного майна України TOB «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 39141313). Департаменту оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності внести відповідні зміни до Державного реєстру оцінювачів та наказу. Контроль за виконанням цього наказу покладено на директора Департаменту оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. (а.с. 20)

Позиція суду:

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду із скаргою на дії приватного виконавця, скаржник фактично не погоджується із вчиненими виконавцем діями щодо оцінки спірного нерухомого майна та в подальшому його реалізації.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд враховує, що вартість майна боржника визначається за взаємною згодою сторін виконавчого провадження, або виконавцем на підставі звіту про оцінку майна, складеного уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності (частини 1, 2, 4 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Отже, приватний виконавець мав визначати вартість нерухомого майна за ринковими цінами з обов`язковим залученням для проведення його оцінки суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, що він і зробив.

Після проведеної оцінки державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (частина 5 статті 57 Закону №1404-VIII). Відповідно, приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного (приватного) виконавця.

Отже, визначення вартості майна державним виконавцем є процесуальною дією суб`єктом владних повноважень, спрямована на виконання визначених законом повноважень в частині реалізації арештованого майна, яка у відповідності до частини 5 статті 57 Закону №1404-VIII безпосередньо створює відповідні наслідки для сторін виконавчого провадження та може бути оскаржена до суду.

При проведенні в межах виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним (приватним) виконавцем суб`єкта оціночної діяльності та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним (приватним) виконавцем.

Станом на 01 грудня 2023 року згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання-зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; (частина 1 статті 5 Закону про оцінку майна).

Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (частина 1 статті 6 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Проте судом вбачається, що 01 грудня 2023 року приватним виконавцем була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна, а саме призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «Тріада» в особі особі Постолакіної Л.В., яка має сертифікат, виданий 06.06.2022 за №250/2022 Фондом державного майна (строк дії 06.06.2025).

14 грудня 2023 року ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» (код 39141313) за договором про співпрацю з ТОВ «НІКА-МОРІС» () оцінювачем ОСОБА_4 на підставі постанови приватного виконавця від 01.12.2023 було складений Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 , вартість якої склала 1 016 987,00 грн (а.с. 10-15). До цього приєднано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтва оцінювача ОСОБА_4 та відсутній зазначений договір про співпрацю.

В силу пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

За наявності заперечень щодо оцінки майна боржника у виконавчому провадженні заінтересована особа може реалізувати свої право в порядку статті 13 Закону №2658-III шляхом подачі заяви про рецензування звіту про оцінку майна або у порядку частини 5 статті 57 цього закону.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Тобто, вищезазначеним Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.

Згідно відомостей викладених у постанові від 01 грудня 2023 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні для складання письмових звітів з питань визначення вартості описаного вище нерухомого майна призначено суб`єкта оціночної діяльності, який попереджений про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, а також надання завідомо неправдивого звіту з питань, що міститься в постанові. З вказаною постановою останнього було ознайомлено під підпис.

Судом встановлено, що 23 серпня 2022 року наказом Фонду державного майна України анульовано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 06.06.2022 №250/2022, виданого Фондом державного майна України TOB «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 39141313), що не спростовано приватним виконавцем належним чином.

Саме на цей сертифікат посилався приватний виконавець у своїй постанові про призначення оцінки майна (в особі Постолакіної Л.В.).

Проте, оскаржуваний Звіт оцінки майна складений та підписаний іншим оцінювачем. За таких обставин суд ставить під сумнів правомочність та об`єктивність результатів оцінювача TOB «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» при складені оспорюваного Звіту, крім того особа, яка його скала ОСОБА_4 не призначався та не уповноважувався на це, та рецензії від 27.05.2024, складеної Замуліною Н.В. на Звіт .

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Виходячи з викладеного посилання скаржника у скарзі на порушення, допущені приватним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо постанови про призначення оцінки майна TOB «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» в особі Постолакіної Л.В., та (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) та визнання Звіту про незалежну оцінку майна TOB «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» в особі оцінювача ОСОБА_4 від 14.12.2023 на думку суду є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо інших підстав скарги, то суд вбачає, що вони не мають суттєвого значення, оскільки їх сутність зводиться до суті Звіту, який взагалі не може прийматися як належний доказ оцінки майна в силу неправомочності призначеного суб`єкта оцінювання.

Щодо поновлення строків.

Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині 2 статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З поданої скарги суд вбачає, що таке клопотання є обґрунтованим, оскільки скаржник ознайомився зі Звітом лише 08 травня 2024 року.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1-4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принципи «рівності вихідних умов», дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді, а також принцип обґрунтованості судового рішення.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У пунктах 1 та 3 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця и іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 7 статті 12).

У зв`язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно статті 377-1 ЦПК, пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону про виконавче провадження тощо».

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 5 статті 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина 2 статті 22, стаття 64 Конституції України).

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦК України, статей 1, 4, 5 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині 3 статті 451 ЦПК України зазначено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18 (провадження №61-39095св18) вказано, що «належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України».

Розглядаючи аналогічну справу, Верховний Суд у постанові від 03 травня 2023 року у справі №463/3251/22 (провадження №61-61-13094св22) зробив наступний правової висновок: «Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду».

Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2023 року ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» (код 39141313) за договором про співпрацю з ТОВ «НІКА-МОРІС» () оцінювачем ОСОБА_4 на підставі постанови приватного виконавця від 01 грудня 2023 року було складений Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 , вартість якої склала 1 016 987,00 грн (а.с. 10-15). До цього приєднано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтва оцінювача ОСОБА_4 ..

З боку скаржника надано суду першої інстанції рецензію ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» №VR240510-К1 від 13.05.2024 Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 68,6 кв.м, розташованої на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний на підставі постанови від 01 грудня 2023 року ВП №73362284 приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «ІКБ «ТРІАДА» (ідентифікаційний код юридичної особи 39141313) за договором про співпрацю з ТОВ «HIKA-MOPIC» (ідентифікаційний код юридичної особи 32859437) Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №196/21 від 09.09.2021, згідно якою у виконавців Звіту були відсутні правові підстави на проведення оцінки та складання Звіту про оцінку (а.с. 18-19).

Розглядаючи аналогічну справу, Верховний Суд пунктах 63-76 постанови від 20.04.2024 у справі №520/3663/15 (провадження №61-12965св23) зробив наступний правовий висновок»

«Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Згідно частин 1, 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно частини 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту №2 з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Відповідно до пункту 50 Національного стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна) (стаття 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Встановивши, що приватний виконавець при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, арештував та описав спірне нерухоме майно боржниці, призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, про висновки, отримані за результатами оцінки спірного нерухомого майна, повідомив боржницю за адресою, вказаною у виконавчому листі, яка також відповідає адресі зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1, зазначеній нею у касаційні скарзі, крім того, з урахуванням заперечень боржниці щодо вартості спірного нерухомого майна призначив рецензування звіту суб`єкта оціночної діяльності, за результатами якого не встановлено порушень вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, загалом обґрунтованими слід вважати висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність допущення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при реалізації майна боржниці на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, урахував вказівки Верховного Суду, надані у постанові від 16 листопада 2022 року у цій справі, та дійшов загалом правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1.

Посилання касаційної скарги на порушення суб`єктом оціночної діяльності під час проведення спірної оцінки вимог національних стандартів оцінки майна, що призвело до заниження вартості нерухомого майна, є необґрунтованими. Суд апеляційної інстанції, з урахуванням вказівок Верховного Суду, наданих у справі, що переглядається в касаційному порядку, надав належну правову оцінку наявному у матеріалах справи звіту про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, урахував висновки рецензування такого звіту, надані призначеним приватним виконавцем рецензентом, попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку, та з урахуванням принципу оцінки доказів у їх сукупності обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для висновку про порушення прав заявниці при проведенні спірної оцінки.

Рецензію на звіт про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, підготовлену на запит боржниці поза порядком, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», та рецензентом, не повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку, судом апеляційної інстанції було обґрунтовано не прийнято до уваги».

Таким чином, рецензію на звіт про оцінку майна, підготовлену на запит боржника поза порядком, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», було підготовлено рецензентом, який не був повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку.

Отже, рецензія, проведена 10 травня 2024 року на замовлення боржника поза межами виконавчого провадження, рецензентом не повідомленим про кримінальну відповідальність, була помилково прийнята судом першої інстанції як належний доказ.

Між тим, в ухвалі суду першої інстанції не міститься жодних обґрунтувань, за яких судом не було прийнято до уваги рецензію, виготовлену СОД «Замуліна Наталія Володимирівна» у рамках виконавчого провадження, що була повідомлена про кримінальну відповідальність за ухилення від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку та згідно із рецензії якої від 27.05.2024 про Звіти щодо визначення вартості майна встановлено, що звіт відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Враховуючи те, що скаржником не було надано до суду жодного допустимого доказу недійсності звіту про оцінку майна, відповідні висновки суду про його недійсність є

припущеннями та задоволенням недоведеної вимоги, яку суд помилково вважав похідною від вимоги про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

Верховний суд неодноразово наголошував увагу на тому, що неповно визначений суб`єктний склад учасників справи унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин та вирішення спору по суті (див. Постанову Верховного суду по справі №940/734/21, провадження №61-9246св22 від 18.01.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108553558).

У свою чергу суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу (див. Постанову Верховного суду по справі №2-3894/09, провадження №61-8199св23 від 08.01.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116149867).

Оскільки предметом розгляду скарги, поданої у порядку судового контролю була постанова про призначення експерта та виготовлений ним звіт у даному випадку до участі у справі повинні були залучатись відповідні особи.

Між тим, при зверненні до суду скаржник неповно визначив суб`єктний склад учасників справи, а суд першої інстанції не залучив ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА», ТОВ «НІКА-МОРІС», суб`єкта оціночної діяльності, ОСОБА_4 , до участі в справі, що унеможливило правильне встановлення фактичних обставин та вирішення спору по суті.

Колегія суддів вважає, що анулювання сертифікату TOB «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» само по собі не можуть бути достатньою підставою для задоволення скарги.

Встановлено, що за договором про співпрацю, укладеним між ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» та ТОВ «НІКА-МОРІС» оцінювачем ТОВ «НІКА-МОРІС», ОСОБА_4 , маючим діючий сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтва оцінювача на підставі постанови приватного виконавця від 01.12.2023 було складений Звіт про незалежну оцінку майна, суд не надав цим обставинам належну оцінку. Отже звіт про незалежну оцінку майна був виготовлений уповноваженою на це особою, яка згідно із договором про співпрацю, вела з ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БОРО «ТРІАДА» (експерт, призначений постановою виконавця) спільну діяльність (ст. 1130, 1131 ЦК України)

Аналізуючи зазначені норми права, положення Конституції України, застосовуючи положення Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, правові висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення приватного виконавця Притуляка В.М. та його дії в рамках виконавчого провадження були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено. Отже, законних підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця немає.

За таких підстав, ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою й підлягає скасуванню, а у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича задовольнити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2024 року про задоволення скарги на дії приватного виконавця скасувати та прийняти постанову, якою скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, стягувач ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича та про визнання звіту про незалежну оцінку майна недійсною, залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 10 грудня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда