Справа №470/790/25
Провадження № 22-ц/812/2315/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Шурмою Є.М.,

за участі представника заявника - Грінченко І.В.,

представника боржника - Терлецької Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною

на ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Лустою С.А., повний текст складено того ж дня, за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року за нововиявленими обставинами, у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Судовим наказом Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

У вересні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2025 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Нововиявленими обставинами вважав те, що заявниця на протязі останніх п`яти років не проживає разом з донькою ОСОБА_5 , оскільки знаходиться в Республіці Польща. Між ним та заявником склалися неприязні стосунки. ОСОБА_2 не знає, що їх спільна неповнолітня донька повністю знаходилася на його утриманні, проживала та перебувала з ним у селищі Березнегувате.

На час розгляду справи ОСОБА_6 навчається в Іванофранківському університеті імені Короля Данила на першому курсі, факультет психології.

Він забезпечує навчання доньки ОСОБА_7 .

За такого, вважає вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з нього аліментів на користь доньки є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу цього суду від 26 серпня 2025 року, виданого за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини за нововиявленими обставинами відмовлено.

Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, судовий наказ виданий судом з додержанням вимог статті 161 ЦПК України. При цьому, заявник не позбавлений права звернення до суду із позовом про зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках- про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з частини 2 статті 82 СК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Терлецьку Т.О., вважаючи ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року незаконною просив про її скасування та направлення справи для розгляду по суті у суд першої інстанції.

Так, представник апелянта посилається на аналогічні обставини викладені нею у заяві про скасування судового наказу та вказує, що судом першої інстанції не враховано нововиявлені обставини, про які зазначав ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового наказу.

Наголошувала, що ОСОБА_2 на протязі останніх 10 років проживає у Республіці Польщі. Їхні з ОСОБА_1 неповнолітні діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , весь цей час знаходилися на повному утриманні боржника ОСОБА_1 . Неповнолітня донька боржника ОСОБА_1 , яка навчається на І курсі Університету ОСОБА_9 , і зараз перебуває на його утриманні, про що свідчать скріншоти чеків та квитанцій, які надані до справи, документи про придбання доньці телефону майже за 40 тисяч грн, що судом не перевірено та взято до уваги не було, а також - скріншоти переписок доньки з батьком, з яких вбачається надання їй з боку боржника ОСОБА_1 необхідної фінансової допомоги.

Крім того зауважує, що заявниця ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів, що саме вона утримує їхню спільну дитину. Так, до заяви про видачу судового наказу заявницею були надані документи, які вказують на сторін по справі та народження спільної дитини, що ніяк не визначає право заявниці для звернення у суд із заявою про видачу судового наказу. Також судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи боржника ОСОБА_1 , що він також бере активну участь в утриманні доньки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Грінченко І.В., просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржувану ухвалу.

У судове засідання заявник та боржник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В силу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України справу розглянуто за їх відсутності.

Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Терлецька Т.О. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.

Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Грінченко І.В. апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на викладене у відзиві.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2006 року, який рішенням Березнігуватського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2025 року розірвано ( а.с.5( зворот),86-87).

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася донька ОСОБА_3 ( а.с.5).

Із копії будинкової книги, наданої заявником, вбачається, стягувачка ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 та їх донька ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_1 .

Із заяви стягувачки про видачу судового наказу та заяви заявника про його перегляд вбачається, що на час видачі судового наказу та на теперішній час, донька сторін навчається у вищому навчальному закладі - ОСОБА_10 , який знаходиться у м. Івано-Франківськ, де і проживає (а.с.83-85).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною п`ятою статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

У постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року в справі №461/1229/20 сформулювано висновок, що тлумачення пункту 1 частини 2 статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Крім того, при вирішенні питання щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, слід враховувати, що у своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 судове рішення Верховного Суду від 18 грудня 2018 року, справа №359/3012/18 ухвала Верховного Суду від 19 листопада 2018 року).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 26 серпня 2025 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь заявника ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , 2008 року народження, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що суду не було відомо, що заявниця на протязі останніх п`яти років не проживає разом з донькою ОСОБА_5 , оскільки знаходиться в Республіці Польща; неповнолітня донька повністю перебувала на його утриманні, проживала з ним у селищі Березнегувате.;

-на час звернення заявника із заявою про видачу судового наказу донька перебуває у м. Івано-Франківськ, так як вступила на перший курс, факультет психології Університету ОСОБА_9 , і він забезпечує її навчання.

На підтвердження проживання доньки з ним надав копію будинкової книги за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстровані заявник ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_3 , хоча власниками житлового будинку є інші особи батька ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

А на підтвердження утримання дитини боржник надав копію платіжної інструкції від 06 вересня 2025 року та копії квитанцій про перерахування грошових коштів на картку за 2024-2025 роки, фотознімки про перебування ОСОБА_1 на випускному доньки та придбання їй мобільного телефону у січні 2025 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу від 26 серпня 2025 року, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно виходив із того, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною, а тому на висновки суду при ухваленні судового рішення вплинути не могла.

Так, із наданих боржником копії платіжної інструкції від 06 вересня 2025 року та копій квитанцій про перерахування грошових коштів на картку за 2024-2025 роки не можна ідентифікувати отримувача коштів. Більш того, реєстрація боржника з дитиною за однією адресою, ще не підтверджує перебування дитини на його утриманні.

А відтак із наданих заявником документів на підтвердження своєї заяви не можна дійти обґрунтованого висновку про проживання дитини разом із ним та перебування на його утриманні, що могло б бути підставою для скасування судового наказу.

Не надано ним доказів і утримання доньки, яка на теперішній час проживає у м. Івано-Франківськ, оскільки навчається на першому курсі Університету ОСОБА_9 за контрактом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявником положень процесуального закону.

Добровільне надання боржником матеріальної допомоги на утримання дитини, є його суб`єктивним правом, стягнення аліментів за рішенням суду є правовою гарантією належного забезпечення права дитини на утримання обома батьками, контроль за виконанням якої покладено на державу.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 26 серпня 2025 року, не є нововиявленими, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви, залишивши в силі судовий наказ.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судове рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною, залишити без задоволення, ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено17 грудня 2025 року