УХВАЛА

12 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 711/9396/23

провадження № 61-12141св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя

особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна, в якому просила:

визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на спадкування 1/6 частки квартири загальною площею 69.2 кв. м, житлова площа 42,3 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 159 185,23 грн грошової компенсації спадкового майна;

стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 159 185,23 грн грошової компенсації спадкового майна та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня

2024 року, яке залишене без змін постановою Черкаського апеляційного суду

від 31 липня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , відмовлено.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2024 рокута ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2024 року залишено без руху, надано їй строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою у справі № 711/9396/23 та витребувано справу з суду першої інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Кучер Ю. В. про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.

У січні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 рокуу цій справі на ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на постанову Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року залишено без руху, надано їй строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою у справі № 711/9396/23. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про зупинення виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року відмовлено.

У лютому 2025 року матеріали справи № 711/9396/23 надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27 лютого 2025 року справу призначено судді-доповідачеві

Дундар І. О.

Касаційне провадження підлягає закриттю з таких мотивів.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10- р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усувають недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо повноти останнього. Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення, містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі, вирішувати вимоги, які суд не розглядав у судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове до нього рішення втрачає силу. Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною основного рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

предметом позову є вимоги про визнання за ОСОБА_2 права на спадкування 1/6 частки квартири загальною площею 69.2 кв. м, житлова площа 42,3 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 159 185,23 грн грошової компенсації спадкового майна; стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 159 185,23 грн грошової компенсації спадкового майна;

у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до консультації № 1096/23 від 06 грудня 2023 року ймовірна ринкова вартість трикімнатної квартири, загальною площею 69.2 кв. м, житлова площа 42,3 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 станом на 06 грудня 2023 року могла б скласти 1 906 410 грн без урахування ПДВ, що в еквіваленті становить 52 000 доларів США. Однак ОСОБА_2 належить обов`язкова частина у спадщині у вигляді 1/6 частини майна, що залишилася після смерті ОСОБА_8 , а саме 1/6 вказаної квартири, що від загальної суми складає 318 370,47 грн;

на підтвердження зазначеного до позовної заяви додано копію консультації приватного підприємства «Ажіо.» № 1096/23 від 06 грудня

2023 року щодо ймовірної ринкової вартості об`єкта нерухомості житлового призначення - трикімнатної квартири, загальною площею 69.2 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 ;

статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2024 року (на час подання першої касаційної скарги) - 3 028 грн;

статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2025 року (на час подання другої касаційної скарги) - 3 028 грн;

отже, ціна позову у даній справі становить 636 740,94 грн, (318 370,47 грн - вартість 1/6 від оспорюваної квартири, 318 370,47 грн - розмір заявленої грошової компенсації), яка станом на 01 січня 2024 року та 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000,00 грн).

За таких підстав касаційні скарги подані на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто які не підлягають касаційному оскарженню.

Касаційні скарги та додані до них матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Верховним Судом відкрито касаційні провадження на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, тому касаційні провадження підлягають закриттю.

Керуючись статтями 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 711/9396/23 за касаційними скаргами ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024, постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 26 грудня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат