Справа № 138/3613/25
Провадження №:2-о/138/163/25
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Холодова Т.Ю., ознайомившись з заявою та доданими до неї документами ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла вказана заява, яка мотивована тим, що колишній чоловік заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у бою біля населеного пункту Тягинка Херсонської області. Заявник звернулась до Міністерства оборони України із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, однак рішенням Міністерства оборони України № 11-д від 07.02.2025 документи заявника було повернуто на доопрацювання. Також, заявник зверталась до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак рішенням від 25.12.2024 їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю доказів перебування на утриманні загиблого. Як зазначає заявник, встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця необхідно їй для отримання державної виплати сім`ї загиблого.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 головуючим суддею у справі обрано суддю Холодову Т.Ю.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з таких підстав.

Статтею 315 ЦПК України визначено критерії щодо фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Відповідно до положень вказаної норми ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись із заявою, ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідне для отримання одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого.

При цьому, обґрунтовуючи дану заяву, заявник зазначає, що після звернення із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги, рішенням комісії Міністерства оборони її документи були повернуті для доопрацювання у зв`язку з тим, що нею не надано доказів перебування на утриманні загиблого.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

З документів, доданих до заяви, вбачається, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.10.2024 задоволено заяву ОСОБА_3 та встановлено юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У вказаному рішенні також зазначено, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для реалізації, зокрема, свого права на отримання грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю захисника.

Тобто, в судовому порядку вже встановлено юридичний факт, від якого залежить реалізація заявником її права на отримання грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю військовослужбовця.

Разом з тим, ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень.

Розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, зокрема й про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги особою, яка стверджує, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, та пенсії у разі втрати годувальника для неї.

Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії.

Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим.

Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такої виплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління, а рішення про відмову вказаного органу щодо її призначення у разі незгоди з ним підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Отже встановити факт про який просить заявник можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця.

В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Згідно із п. 1 ч. 1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин приходжу до висновку про те, що встановлення факту, про який просить заявник можливо лише у випадку оскарження дій (рішень) суб`єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 186 ч. 1 п. 1, 260, 261, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту перебування на утриманні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю. Холодова