Провадження № 2-п/357/78/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення

25 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква Київської області заяву про скасування заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

1. Зміст та рух заяви про перегляд заочного рішення. Позиція позивача.

До суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Заяву обґрунтовано наступним. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, а також копію заяви про зміну предмету позову відповідач не отримував. Про те, що справа перебуває на розгляді в суді він не знав, про розгляд справи належним чином не був повідомлений, а тому не мав можливості подати відзив на позов. Відповідач був позбавлений можливості знати про дату, час та місце розгляду справи, не знав змісту позовної заяви, оскільки не був повідомлений належним чином, а тому причини його неявки є поважними.

Також представник зазначив, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є безпідставною, оскільки відповідач з квітня 2023 року по лютий 2025 року неодноразово здійснював грошові перекази позивачці в сумах, що перевищують встановлений в рішенні суду розмір аліментів, який складав 2000,00 грн., на підтвердження чого надав копії квитанцій Укрпошти. Також бухгалтерією ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» було стягнуто аліменти в загальній сумі 35808,04 грн., що підтверджується наданою довідкою.

З огляду на викладене, заявник просив суд скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по даній справі та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду головуючим суддею по справі було визначено суддю Цукурова В.П.

У судові засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До канцелярії суду представником відповідача було подано заяву, у якій останній просив здійснювати розгляд заяви про перегляд заочного рішення без його участі та без участі відповідача.

У судові засідання позивач або її представник не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До канцелярії суду позивачем було подано заперечення на заяву відповідача, у якій остання зазначила таке.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду було задоволено її позов до відповідача: змінено спосіб стягнення аліментів та стягнено додаткові витрати на утримання хворого сина сторін, який проживає з позивачем і перебуває на її повному вихованні та утриманні, відповідач лише сплачує аліменти на його утримання. Раніше відповідач лише сплачував на утримання сина аліменти за рішенням суду по 2000,00 грн. на місяць, жодної додаткової участі в утриманні дитини не приймав, не цікавився дитиною взагалі. Такий розмір аліментів був вкрай недостатнім для утримання сина ОСОБА_3 , який є дитиною з інвалідністю, має особливі потреби. Тому вона змушена була звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми 2000,00 грн. на місяць на аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з позовом про стягнення 1/2 частини вже понесених мною додаткових витрат на утримання дитини, на необхідне лікування сина, на його розвиток, на заходи адаптації його до життя у суспільстві тощо.

У ході розгляду цієї справи відповідач повідомлявся судом належним, передбаченим законодавством чином, але той жодних своїх заперечень до суду не подав. У поданій до суду заяві про перегляд заочного рішення він не навів жодної причини, яку можна вважати поважною, чому він у встановлений законом строк не подав заяву про перегляд заочного рішення. Тому позивач вважає, що підстав для поновлення цього строку немає. Крім того, ст.288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Із заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що відповідач по суті не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів. Але вважає, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є безпідставною, оскільки, ним протягом періоду часу із квітня 2023 року по лютий 2025 року «неодноразово було здійснено грошові перекази позивачці в якості аліментів, у сумах, що перевищують встановлений рішенням суду розмір аліментів, який складав 2000,00 грн., що підтверджується квитанціями Укрпошти, копії яких додаються. Також бухгалтерією ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» протягом часу з січня по червень 2025 року із нього було стягнуто аліменти в загальній сумі 35808,04 грн., що підтверджується довідкою, яка додається».

Позивач стверджує, що вказана теза спотворює і перекручує реальний стан речей, тому не відповідає дійсності: аліменти в сумі 2000,00 грн. з відповідача були стягнені рішенням суду від 01.02.2019 року у справі №357/785/19 щомісячно, починаючи з 19.10.2018 року. Тому вже на початок примусового виконання цього рішення суду у відповідача утворилася заборгованість за період з 19.10.2018 року по 31.03.2019 року. Ця заборгованість, яка була погашена в березні-квітні 2025 року через бухгалтерію ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» перерахуваннями на її банківську картку, становила 10734,00 грн. Спочатку відповідач дійсно платив аліменти переказами через Укрпошту, але не більше, ніж передбачено рішенням суду - 2000 грн. щомісячно. Державний виконавець про такий спосіб сплати аліментів обізнаний не був, тому продовжував додатково нараховувати йому заборгованість, яка станом на лютий 2025 року була нарахована в сумі 118856,90 грн. Тому в березні 2025 року позивач повідомила про це виконавця, щоб вона могла зняти цю заборгованість, також підтвердила наявність у нього непогашеної заборгованості у сумі 10734,00 грн. Після цього державний виконавець перерахував заборгованість станом на лютий 2025 року. При цьому, жодних додаткових коштів, які б перевищували передбачену рішенням суду суму, відповідач ніколи не перераховував, лише погашав наявну заборгованість, оскільки платив не регулярно щомісяця, а періодично. Тому і суми в квитанціях більші, ніж 2000,00 грн. Загальна ж сума цих переказів не перевищує його обов`язкових платежів. Про це свідчить той факт, що до заяви додано лише 15 квитанцій за майже 5 років сплати аліментів, при цьому більша частина з яких є нечитабельною. Позивач вважає, що саме тому відповідач не вказує, на яку загальну суму переказів він додав суду копії квитанцій. З підприємства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» на банківську картку позивача стали надходити аліменти по ВП № 58655481 (в/л № 2/357/785/19 від 04.03.2019 pоку) з березня 2025 року, а не з січня 2025 року, загальна сума перерахувань склала 19143,10 грн., а не 35808,04 грн., як вказано в довідці № 31 від 10.07.2025 року (копії відповідних скрінів з додатку «Монобанку» додає). Також позивач надала банківську виписку «Монобанку» з її карткового рахунку.

Звертає увагу суду на ту обставину, що дані про відрахування аліментів, які зазначені в долученій відповідачем довідці № 31 від 10.07.2025 року, не відповідають дійсності. Так у січні, лютому 2025 року це підприємство ніяких переказів не здійснювало. У березні-червні 2025 року на її рахунок також надходили суми, які не відповідають зазначеним у цій довідці. Раніше позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозиціями в добровільному порядку вирішити всі питання сплати аліментів та взаємного несення додаткових витрат на утримання дитини. Однак, її пропозиції завжди залишались без відповіді.

Вважає, що відповідач не надав суду доказів, що він з поважних причин вчасно не звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Посилаючись на приписи ст.ст. 43, 287, 288 ЦПК України позивач просила залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 15.05.2025 року у даній справі.

2. Приписи процесуального права.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підставами для перегляду заочного рішення є одночасно наявність доказів, що мають істотне значення для справи та відсутність відповідача в судовому засіданні з поважних причин.

Згідно з ч.3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, та у такому випадку згідно ч.4 цієї статті у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За правилами п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України одним із видів судових рішень є ухвали.

3. Висновки суду.

Всебічно проаналізувавши обставини даної справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді, проаналізувавши наведені в заві та запереченнях аргументи сторін, керуючись законом, суд дійшов до висновку про те, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

На доводи представника відповідача щодо неподання останнім відзиву на позов суд зауважує, що на цей випадок законодавець передбачив можливість зазначення в заяві про скасування заочного рішення доказів, які мають істотне значення для розгляду справи. Утім, обставини, які повідомляє в заяві представник відповідача, не є такими істотними доказами. Факт перерахування позивачці коштів, у розмірі, більшому ніж розмір призначених судом аліментів висновків суду не спростовує, оскільки із наданих суду платіжних документів не убачається, що ці кошти були перераховані саме в якості покриття відповідних додаткових витрати на сина сторін. Також, зазначені представником відповідача доводи спростовуються й відомостями, зазначеними позивачем у запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення.

Щодо пропуску відповідачем встановлених в процесуальному законі та роз`яснених в резолютивній частині заочного рішення строків подання заяви про скасування рішення суду, суд зазначає таке. Копію повного тексту рішення, як вірно повідомляє представник відповідача, було отримано відповідачем 02.07.2025 року особисто відповідачем. Утім, заяву про перегляд заочного рішення було подано суду 11.09.2025 року. Причини, на які посилаються представник відповідача отримання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів 22.07.2025 року та укладення договору про надання правничої допомоги з адвокатом 31.07.2025 року, судом поважними не визнаються як по своїй суті, так і у зв`язку з тим, що після цих подій до дати подання заяви пройшло більше встановлених двадцяти днів з дня вручення відповідачу заочного рішення суду.

Щодо направлення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі з матеріалами позову та судових повісток, відповідач був таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 66, 70, 123). Судові засідання у справі призначалися тричі.

Днем вручення судової повістки у такому випадку є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 13.05.2024 року у справі №755/4829/23.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача про поважність неявки останнього в судові засідання не знайшло свого підтвердження. Судом були вжиті всі заходи щодо належного його повідомлення про судові засідання по справі, проте останній в судове засідання не з`явився, свого представника не направив.

Також, в заяві про перегляд заочного рішення заявник не наводить посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справу було розглянуто повно, об`єктивно та всебічно у відсутності заявника.

Право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Водночас суд бере до уваги той факт, що дана справа, стосується стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, а відтак стосується її інтересів.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Ураховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, спрямованою на затягування виконання судового рішення, ухваленого в найкращих інтересах дитини, а тому задоволенню не підлягає.

4. Резолютивна частина.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили після її підписання.

Суддя В. П. Цукуров