КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-др/947/146/25
За наслідком розгляду вказаної справи, 01.12.2025 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки та стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Вказана заява сформована в системі «Електронний суд» 06.12.2025 року.
У відповідності до частини 3 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10.12.2025 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду без повідомлення сторін по справі за наявними матеріалами у справі в приміщенні суду на 18 грудня 2025 року.
Від сторони відповідача до суду жодних заяв чи заперечень на вказану заяву Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
За наслідком розгляду вказаної справи, 01.12.2025 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 03 грудня 2022 року по 15 липня 2025 року, невиплачену під час звільнення, в розмірі 60 668 гривень 46 копійок (без урахування обов`язкових податків та зборів), та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 липня 2025 року по 01 грудня 2025 року в сумі 107874 (сто сім тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 36 (тридцять шість) копійок (без урахування обов`язкових податків та зборів), з проведенням необхідних відрахувань обов`язкових податків та зборів відповідно до вимог чинного законодавства. Стягнуто з Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 3000 гривень 00 копійок. У задоволені позову ОСОБА_1 до Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» в іншій частині вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1077 гривень 04 копійки. Стягнуто з Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Українська душа» на користь держави судовий збір 1211 гривень 20 копійок.
Під час розгляду вказаної справи представником позивача було заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які будуть понесені позивачкою у зв`язку з розглядом справи.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що докази на підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається, відповідна заява щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з доказами до неї, подана стороною позивача ОСОБА_1 , сформована в системі «Електронний суд» 06.12.2025 року та в подальшому зареєстрована судом 08.12.2025 року, тобто у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення вказаної заяви без розгляду.
Так, частиною 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 270 ЦПК України врегульовано ухвалення додаткового рішення суду, у відповідності до частини 1 якої передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом з матеріалів справи і поданих до суду документів встановлено, що представництво інтересів позивача в даній справі здійснювались адвокатом Самборською Надією Петрівною, повноваження якої підтверджуються наданим до позову ордером на надання правничої допомоги серії ВН №1552687 від 30.07.2025 року виданим адвокатським об`єднанням «Філіппов та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року.
У відповідності до наданої копії договору про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року вбачається, що останній укладено між адвокатським об`єднанням «Філіппов та партнери» та ОСОБА_1 , за умовами якого адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнтки, цим договором приймає зобов`язання з надання правничої допомоги в межах та на підставі погодженої сторонами правової позиції або актів надання послуг.
Відповідно до п. 2-5 ст. 4 договору, вартість послуг розраховується із погодженої сторонами ставки: вартість 1 розрахункової години надання послуг адвокатом 4200,00 грн. без ПДВ (погодинна оплата).
У разі звернень поза часом, визначеним п. 2 ч. 2. статті 3 цього договору, при визначенні вартості послуг застосовується коефіцієнт 1,5.
Додатковими угодами може встановлюватися оплата за проект, стадію чи інший комплекс дій у фіксованому розмірі.
Сторонами погоджено додаткову до погодинної оплати винагороду адвокатському об`єднанню (гонорар успіху) з моменту набрання чинності судовим рішенням (або фактичного вирішення спору) у розмірі 10% від суми майнового спору або 25% від суми раніше погодженого гонорару при вирішення немайнового спору у разі позитивного вирішення на користь клієнта поставленого завдання, зокрема, але не виключно: задоволення позову в інтересах клієнта, відмові у задоволення позову до клієнта, закриття кримінального провадження чи винесення виправдувального вироку щодо клієнта або проведення досудового врегулювання спору за участю адвокатів адвокатського об`єднання.
Послуги за цим договором клієнт оплачує в гривнях шляхом переказу грошових коштів відповідно до діючих в Україні правил розрахунків виключно у безготівковій формі (п. 7 ст. 4 договору).
За результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується сторонами. У випадку відсутності підпису на відповідному акті без письмових мотивованих претензій до Адвокатського об`єднання з боку Клієнта на протязі 3-х робочих днів з моменту отримання (в тому числі електронного документу, переданого цифровими / електронними засобами зв`язку), акт вважається підписаним, а послуги прийнятими без застережень (п. 8 ст. 4 договору).
Договір про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року підписано сторонами, шляхом накладення КЕП (ЕЦП) 21.07.2025 року о 10:20:51
Вказаний акт підписано сторонами, шляхом накладення КЕП (ЕЦП) 21.07.2025 року о 10:23:25.
Будь-яких інших доказів на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, до суду не надано.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в свою чергу належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких належить розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц.
Як вже судом встановлено, що представництво інтересів позивача в даній справі здійснювались адвокатом Самборською Надією Петрівною, на підставі договору про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року.
Досліджуючи поданий до суду договір про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року укладений між Адвокатським об`єднанням «Філіппов та партнери» та ОСОБА_1 , вбачається, що Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання з надання правничої допомоги в межах та на підставі погодженої сторонами правової позиції або актів надання послуг, на підставі звернення клієнтки.
Вказаний договір №62-2025 від 19.07.2025 року містить обумовлену між сторонами цього договору домовленість з вартості гонорару Адвокатського об`єднання за надану правничу допомогу, який вираховується виходячи з погодинної оплати роботи адвоката та розміру «гонорару успіху».
Відповідні висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 28 липня 2023 року по справі №640/583/20.
Однак, суд зазначає, що Акт надання послуг, є підтвердженням факту виконання робіт чи надання послуг однією стороною та прийняття їх іншою стороною за договором.
Вказаний Акт надання послуг №43 від 19.07.2025 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Філіппов та партнери» та ОСОБА_1 , не містить інформації що останній є додатковою угодою до договору №62-2025 від 19.07.2025 року та є підставою для внесення змін до нього.
За наслідком чого, судом встановлено, що визначений у Акті розмір гонорару, як у фіксованому розмірі, не узгоджується з умовами розрахунку розміру гонорару і порядком його нарахуванням, обумовленим сторонами безпосередньо у договорі №62-2025 від 19.07.2025 року, який визначений виходячи з погодинної роботи адвоката та «гонорару успіху».
Отже, поданий до суду Акт має посилання на договір про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року, але не має визначеного переліку послуг та вартості гонорару за надані відповідні послугу, з визначеним порядком його нарахування, виходячи з умов про які домовилися сторони у договорі, що є визначальним у договорі про надання послуг.
Також суд зазначає, що будь-яких інших доказів на підтвердження понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи, крім вказаного договору та наданого до суду Акту, до суду не надано,
За наслідком чого, суд позбавлений можливості встановити обсяг наданих позивачеві послуг з надання професійної правничої допомоги в межах даної справи на умовах визначених у договорі про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року та проведене обчислення розміру гонорару за ці послуги, виходячи з обумовлених сторонами умов у договорі про надання правничої допомоги №62-2025 від 19.07.2025 року.
Суд зазначає, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. ( Постанова ВС від 27.06.2018 року, справа № 826/1216/16 ).
Враховуючи, що представником позивача та позивачем не надано належного документального підтвердження переліку та вартості послуг з правничої допомоги наданої в межах даної справи, а також розрахунку таких витрат, у відповідності до обумовлених сторонами умов у договорі, суд вважає дані обставини підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За наслідком чого суд доходить до висновку про недоведеність понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи, у зв`язку з чим у задоволенні заяви позивачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Ухвалюючи додаткове рішення суду, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 133, 134, 137, 141, 264, 270, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Л. В. Калініченко