Справа №705/2045/16-ц
2/705/167/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Годік Л.С.

при секретарі Давидяк І.О.

за участю:

представника позивача Шульги П.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 18 травня 2007 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на загальну суму 273500 доларів США (грошові кошти) в межах поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту 170000 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком повернення кредиту, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 17.05.2018, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1.,1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 13% річних. Також, в позові зазначено, що сторони домовилися про те, що за користування кредитними коштами може бути встановлений новий розмір процентної ставки у разі настання обставин, передбачених п. «а» п.9.2 договору. Між сторонами була домовленість, що проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором (п.1.3 кредитного договору). Згідно з п.7.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідачу направлялися вимоги від 20.12.2015 про необхідність усунення порушень договору, які залишилися по за його увагою. Позивач вважає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 18.02.2016 має заборгованість за кредитним договором № 0 від 18.05.2007, яка складається із заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 59816,29 доларів США та пені у розмірі 130100,64 грн., з яких: 51976,89 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 16396,57 доларів США за строк з 10.02.2015 року по 18.02.2016 року; 7839,40 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 598,49 доларів США за строк з 01.03.2015 року по 31.01.2016 року; 91362,49 гривень заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 14.03.2015 року по 18.02.2016 року; 38738,15 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.04.2015 року по 18.02.2016 року. Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобов`язання, тому позивач з даним позовом змушений звернутися до суду.

За вх. № 21625 від 25.10.2017 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, обґрунтована тим, що позовна заява до суду була направлена у лютому 2016 року та при подачі позову до суду розрахунок заборгованості був проведений станом на 18.02.2016. Проте, станом на 12.10.2017 заборгованість за кредитним договором № 0 не погашена, банком було підготовлено новий розрахунок заборгованості станом на 12.10.2017, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором № 0 складає 77480,72 доларів США, з яких: 51976,89 доларів США заборгованість за кредитом; 25503,83 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; також заборгованість по пені в розмірі 365825,40 грн., з яких: 235212,25 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.10.2016 по 12.10.2017; 130613,15 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.10.2016 по 12.10.2017. Тому, просить суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 18.05.2007 по кредиту та процентам в розмірі 77480,72 доларів США та пеню у розмірі 365825,40 грн. в примусовому порядку та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору у розмірі 36324,69 грн.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при зверненні до суду позивачем до позовної заяви не було долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Сума коштів зазначена в позові є необґрунтованою, а довідка розрахунок не підписана, зі змісту позовної заяви не вбачається рух коштів(отримання чи повернення). Відсутність первинних документів та невідповідність доданих до позову копій письмових доказів унеможливлюють прийняття будь-якого рішення, оскільки сума, яка зазначена в позові ОСОБА_2 не отримувалася, а сума коштів, яку він отримав, була повернута. Оскільки позика надавалася в іноземній валюті, то проведення нарахування пені в іноземній валюті є незаконним. Позивачем не наданожодного доказу на підтвердження факту перерахування коштів на поточний рахунок відповідача та доказів на підтвердження факту відкриття такого поточного рахунку, а також не надано доказів, які б свідчили про отримання (зняття) коштів з цього рахунку. Сама лише виписка по рахунку не є первинним документом та не має підпису отримувача коштів й не відповідає вимогам, що викладені в ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а надана позивачем банківська виписка по рахунку до первинних документів не належить. Оскільки відповідно до умов п. 1.1 Договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії, то позивач мав би надати суду докази, які підтверджували б видачу кожного траншу і таким доказом мала б бути заява позичальника. При цьому, відповідач не заперечує факту укладення 18.05.2007 Договору про надання споживчого кредиту № 0, однак, він заперечує факт того, що ним в рамках цього договору було отримано кошти в сумі 273500 дол. США. Він неодноразово звертався до банку із заявами про надання йому чергового траншу кредиту, однак банк йому відмовляв у видачі, а за тими траншами, які він отримав, він розрахувався у повному обсязі і навіть більше. З приводу вимоги в позовній заяві про нарахування та стягнення з нього пені в розмірі 365825,40 грн., то він вважає, що дана вимога є безпідставною, оскільки відповідно до Довідки-розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом станом на 12.10.2017, яка є додатком до Заяви про збільшення позовних вимог від 18.10.2017, пеня була нарахована в доларах США, а потім переведена в національну валюту України по курсу встановленому на дату подання такої заяви, що суперечить законодавству України, а саме пеня має обчислюватися та стягуватися лише в гривнях. Також, у відзиві вказано, що позивачем була направлена на його адресу вимога про дострокове повернення кредиту. 19.02.2016 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, тому відповідач вважає, що за таких умов позивачем було змінено строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а відповідно Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 18.05.2007 припинив свою дію після направлення йому письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості.

За вх. № 18715 від 17.07.2018 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що твердження відповідача про те, що банк при подані позову не надав суду жодного доказу про надання, погашення та наявності кредитної заборгованості є безпідставними, адже відповідно до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у формі поновлювальної кредитної лінії, ліміт якої встановлюється в іноземній валюті в сумі 170000 дол. США. Сторони домовились, що банк надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі суми кредиту, зазначеному у відповідному пункті договору, при цьому надані в межах загальної суми кредиту транші, після їх повернення до Банку поновлюють загальну суму кредиту. Також, у відповіді на відзив вказано, що у разі повернення позичальником раніше наданих йому траншів, Банк відновлює ліміт кредитної лінії. Відповідачу всього було надано траншів на загальну суму 273500 дол. США, в межах кредитного ліміту. У разі повернення позичальником раніше наданих йому траншів Банк відновлює ліміт кредитної лінії. Виписка по особовому рахунку підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів і тому висновки відповідача відносно строків та сум видачі коштів це необґрунтована його думка, яка не знаходить свого підтвердження ні в одному із документів та не може слугувати доводом або доказом у справі. Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій. Також, у відповіді вказано, що платежі, які є предметом дослідження, відображені з урахуванням умов Кредитного договору в розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви та є достатньо зрозумілим та вичерпним, в ньому зазначено всі терміни, суми погашення та прострочення, та ставки, що є необхідними для правильного вирішення справи. Висновок відповідача про відсутність доказів, що заборгованість, яка є пенею за несвоєчасну сплату кредитних коштів та процентів, нараховані неправомірно, є безпідставними. При цьому, відповідачем не надано жодних обґрунтувань чи доказів у вигляді контр-розрахунку заборгованості чи доказів спростування пред`явлених вимог, а часткове погашення заборгованості свідчить про визнання відповідачем позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обгрунтування зазначені в позові та у заяві про збільшення позовних вимог. Крім цього вказав, що попередньо винесене рішення поданій справі скасовано Верховним Судом України через не надання позивачем для огляду в судовому засіданні оригінали заяв на видачу готівки та відповідно не дослідження їх в судовому засіданні. Під час нового розгляду даної цивільної справи представником позивача було надано суду оригінали заяв на видачу готівки, в тому числі № 70 від 03.10.2008 року, яку оспорює відповідач. Відповідачем та його представником в судовому засіданні не спростовано факту отримання відповідачем коштів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Крім цього, зазначив, що під час проведення судової почеркознавчої експертизи, експерти не змогли підтвердити факту належності підпису на заяві про видачу готівки № 70 від 03.10.2008 року відповідачу ОСОБА_2 . Саме на позивача покладається обов`язок довести суду факт наявності заборгованості, її розмр та підстави її виникнення. Позивач має належними, достатніми та допустимими доказами підтвердити факт видачі відповідачу кредитних коштів, адже саме від моменту видачі кредиту у позичальника виникає обов`язок на його повернення, однак позивач не надав суду достатніх та достовірних доказів видачі відповідачу кредитних коштів в розмірі 30000 доларів США, проведена почеркознавча експертиза не підтвердила належність відповідачу підпису на паперовому документі, за яким буцімто, ОСОБА_2 було видано кредит в такому розмірі. Сторона відповідача заперечує факт отримання в позивача 03.10.2008 року кредитних коштів в розмірі 30000 доларів США.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 18.05.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику, а позичальник зобов`язаний прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 170 000 доларів США та сплатити проценти, комісію в порядку та умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі у терміни, встановлені графіком погашення кредиту, не пізніше 17 травня 2018 року.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору сторони погодили графік погашення кредиту, який підписаний сторонами.

Відповідно до п. 4.6 кредитного договору позичальник зобов`язується достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісію за порушення істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього договору.

Відповідно до Розділу 11 кредитного договору: п.11.1. сторони погодили, що відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3, 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку; п.11.2. зазначене у п.11.1. Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром на адресу Позичальника, що вказана к розділі 12 цього Договору.

26 грудня 2015 року банк направив боржнику ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту і процентів за користування кредитом в сумі 58 339,74 доларів США. Вказана вимога була повернута поштою за закінченням строку зберігання.

Відповідно до п.1.5. договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до заяв на видачу готівки, оригінали яких надані позивачем, відповідачу ОСОБА_2 було видано: 18 травня 2007 року за заявою №70 50 000 доларів США; 23 травня 2007 року за заявою №10 20000 доларів США; 31 травня 2007 року за заявою № 15 50 000 доларів США; 08 червня 2007 року за заявою №38 38 000 доларів США; 03 березня 2008 року за заявою №114 20 000 доларів США; 06 березня 2008 року за заявою №17 8 000 доларів США; 13 березня 2008 року за заявою №21 30 000 доларів США; 14 квітня 2008 року за заявою №49 13 000 доларів США; 24 вересня 2008 року за заявою №38 10 000 доларів США; 03 жовтня 2008 року за заявою №70 30 000 доларів США.

Відповідно до наданого Акту №3 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» заява ОСОБА_2 від 11.06.2007 на видачу готівки в сумі 4500 доларів США знищена, проте видача йому коштів підтверджується ордером № на суму 4 500 доларів США від 11.06.2007.

Перерахування коштів також підтверджується меморіальними ордерами: № від 18 травня 2007 року на суму 50000 доларів США; 23 травня 2007 року за ордером №060342989 на суму 20000 доларів США; 31 травня 2007 року за ордером № на суму 50000 доларів США; 08 червня 2007 року за ордером №8 на суму 38000 доларів США; 11 червня 2007 року за ордером № на суму 4500 доларів США; 03 березня 2008 року за ордером № на суму 20000 доларів США; 06 березня 2008 року за ордером № на суму 8000 доларів США; 13 березня 2008 року за ордером № на суму 30000 доларів США; 14 квітня 2008 року за ордером № на суму 13000 доларів США; 24 вересня 2008 року за ордером № на суму 10000 доларів США; 03 жовтня 2008 року за ордером № на суму 30000 доларів США. Всього надано траншів на суму 273 500 доларів США в межах кредитного договору.

Вказані суми були перераховані на поточний рахунок № НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 . Тобто, всього надано траншів на суму 273 500 доларів США в межах кредитного договору. Видача вказаних сум підтверджується меморіальними ордерами.

Відповідач та його представник зазначали про те, що заява про видачу готівки №70 від 03.10.2008 містить ознаки підроблення, а саме підпис на ній не відповідає власному підпису відповідача ОСОБА_2 , у зв`язку з чим судом була призначена судова почеркознавча експертиза.

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи №27481/23-34/27 від 22.08.2024, не виявилось можливим встановити чи ОСОБА_2 , чи іншою особою виконано досліджуваний підпис в графі «підпис отримувача» Заяви про видачу готівки №70 від 03.10.2008.

Тобто, із вказаного висновку не вбачається стверджуючої та однозначної відповіді про те, що підпис в графі «підпис отримувача» Заяви про видачу готівки №70 від 03.10.2008 виконаний не самим ОСОБА_2 , а іншою особою.

При цьому, також доказів про те, що вказані кошти не були отримані відповідачем не надано.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який наданий суду 25 жовтня 2017 року відповідно до заяви про збільшення позовних вимог заборгованість за кредитним договором станом на 12 жовтня 2017 року складає 77 480,72 доларів США, з яких 51 976,89 доларів США заборгованість за кредитом; 25 503,83 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом. Крім того заборгованість по пені 365 823,40 грн., з яких 235 212,25 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2017 року; 130 613, 15 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до умов ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до умов кредитного договору строк кредитування змінено на 02 лютого 2016 року відповідно до вимоги від 23 грудня 2015 року.

Із розрахунку, наданого позивачем як додаток до заяви про збільшення позовних вимог від 25 жовтня 2017 року вбачається, що заборгованість за кредитом на 02 лютого 2016 року складає 51 976,89 доларів США. Заборгованість по процентам складає 7839,40 доларів США.

Вказаний розрахунок підписаний представником позивача та скріплений печаткою ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідач в судовому засіданні 08 квітня 2017 року надав свій розрахунок в якому вказав заборгованість за кредитом 51 976,69 доларів США, відсотки за користування кредитом 16 856,45 доларів США, а всього 68 833,34 доларів США (т.1 а.с.188).

В заяві відповідача від 25 липня 2007 року (т.2 а.с.84) він визнає суму боргу в розмірі 50 000 доларів США.

Із зазначеного вбачається, що посилання відповідача у відзиві про те, що ним сплачена заборгованість в повному розмірі є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентів станом на 02 лютого 2016 року в сумі, яка вказана в розрахунку позивача, а саме 51 976,89 доларів США заборгованості за кредитом та 7 839,40 доларів США заборгованості по процентам, а всього в розмірі 59 816,29 доларів США.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладений висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), пеня за договором не підлягає стягненню за період після закінчення строку кредитування.

Із розрахунку, наданого позивачем та його заяви про збільшення позовних вимог вбачається, що позивач просив стягнути пеню в розмірі 365 825,40 грн. за період із 12 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2017 року.

Вказана пеня не підлягає до стягнення, адже вона нарахована після закінчення строку кредитування.

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, при викладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 2,4,12,13,81,89,258-259,264,265,273, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.05.2007 в розмірі 59 816,29 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» () судові витрати 59 699 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік