Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/3018/25
Номер провадження2/173/1656/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 грудня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2010 року шлюб між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню доньку в зв`язку з навчанням задоволено частково. Стягнення аліментів за рішенням суду було припинено у зв`язку із закінченням навчання доньки.

Однак, з 01 вересня 2025 року донька навчається на денній формі навчання, за кошти фізичних осіб у Верхньодніпровському фаховому коледжі Дніпровського державного аграрно-економічного університету. Термін закінчення навчання - 30 червня 2027 року.

Обов`язковими витратами є вартість навчання, проїзд з смт. Дніпровське, витрати на учбовий процес, витрати на сезонний одяг та речі першої необхідності та витрати на продукти харчування.

Після досягнення донькою повноліття, відповідач перестав матеріально підтримувати доньку, незважаючи на те, що має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, інших утриманців немає, фізично здоровий.

Позивач надає донці посильну допомогу, але на даний час не може взяти на себе її повне матеріальне забезпечення. Сама себе донька утримувати не може, оскільки навчається на денній формі навчання та не має змоги офіційно працевлаштуватися.

Провадження у справі відкрито 17.11.2025.

Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідач надав суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначає, що наразі він проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою та на його утриманні та вихованні перебуває неповнолітній син, що було встановлено також рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 року у справі №173/1687/23. Крім того, факт проживання відповідача разом із своєю сім`єю у складі дружини та неповнолітнього сина додатково підтверджується доданими до відзиву письмовими відповідями на адвокатські запити його сусідів. Рівень доходу відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу на навчання дочки.

Донька після закінчення навчання 30.06.2025 року у фаховому коледжі Дніпровського державного аграрно - економічного університету по спеціальності «Право», має відповідну спеціальність, яка надає можливість працювати, отримувати заробітну плату та забезпечувати таким чином себе самотужки. Жодних доказів щодо дійсної потреби дочки у матеріальній допомозі батька і спроможності останнього надавати таку допомогу у заявленому до стягнення розмірі аліментів 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, позовна заява не містить, будь-якого розрахунку дійсних підтверджених доказами витрат на утримання повнолітньої дочки у зв`язку з навчанням суду позивач не надає. Крім того, на підставі попереднього рішення відповідач вже сплачував аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини від зарплати, і такий розмір аліментів протягом навчання був достатнім і задовольняв всі потреби дочки.

Третя особа клопотань, письмових пояснень не подала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 відповідач сплачував на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.06.2023 і до 30.06.2025 включно, тобто до закінчення навчання.

Відповідно довідки № 159 від 01.09.2025, виданої відокремленим структурним підрозділом «Верхньодніпровський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно економічного університету» ОСОБА_3 на даний час є студенткою 1 курсу денної форми навчання, за кошти фізичних осіб. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2027.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199,200,201 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина у твердій грошовій сумі або в частці від заробітку платника аліментів з врахуванням обставин передбачених ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Також це є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що донька має можливість працювати та утримувати себе самостійно, а також, що жодних доказів щодо дійсної потреби дочки у матеріальній допомозі позивачем не надано, оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на оплату освітніх послуг, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів.

Крім того, її навчання на денній формі свідчить про неможливість працевлаштування впродовж часу навчання.

Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття відповідно до положень статті 199 СК України виникає також за наявності у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

В даному випадку, відповідач посилається на свою неспроможність сплачувати аліменти, у зв`язку з тим, що має невеликий дохід та сім`ю з трьох осіб, в тому числі неповнолітню дитину, яку він утримує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідно до преюдиційного факту, встановленого рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 року у справі №173/1687/23, відповідач дійсно має на утриманні неповнолітнього сина своєї цивільної дружини.

Суд критично відноситься до аргументів відповідача про те, що рівень його доходу не дозволяє йому сплачувати аліменти на утриманні доньки, оскільки на його утриманні перебуває цивільна дружина та її неповнолітня дитина, адже відповідачем до відзиву не надано доказів на підтвердження того, які витрати він несе на сьогоднішній день на утримання неповнолітньої дитини та дружини, який дохід має його дружина, яка також має обов`язок щодо утримання своєї дитини, та до того ж, не позбавлена можливості вживати заходи щодо стягнення аліментів з рідного батька дитини.

В той же час, відповідач має визначений обов`язок щодо утримання власної дитини, працевлаштований, має постійний дохід.

Суд звертає увагу, що обставини, на які посилається відповідач, як на підстави відмови у задоволенні позовних вимог позивача, існували також на момент винесення попереднього рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно та відповідач не заперечував проти встановленого розміру аліментів, дане рішення не оскаржував.

Отже, вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б йому перешкоджали у виконанні цього батьківського обов`язку.

При вирішення питання щодо розміру аліментів, суд враховує потреби повнолітньої доньки сторін, яка продовжує навчання, у матеріальній допомозі, обов`язок обох батьків у рівній мірі нести витрати по утриманню доньки та, беручи до уваги, що на утриманні відповідача перебуває інша неповнолітня дитина, а також розмір його щомісячного офіційного доходу, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності, розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, на час її навчання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім, справедливим і таким, що може забезпечити потреби позивача, водночас є релевантним встановленим обставинам справи та враховує потребу відповідача в утриманні інших членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тому, стягнення аліментів починається з дня подачі позову, а саме з 30.10.2025 та продовжується до закінчення позивачем навчання у навчальному закладі, а саме по 30.06.2027.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

У зв`язку з тим, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 30.10.2025 і до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн.20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв