Справа № 716/515/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2025 року місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Бортніка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», від імені якої діє адвокат Тараненко Артем Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В подальшому був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС».
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.
Відповідачка до судового засідання не з`явилася повторно, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзив не подала.
За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення, на що позивач надав згоду, та що узгоджується з положеннями ст.ст.223, 280 ЦПК України.
При цьому, фіксування судового засідання не здійснювалося, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Встановлено, що 29.04.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит №138632 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора відповідачки - 954ba84a (а.с.35-38).
Відповідно до ч.4 п.5.3 Договору позичальник погоджується з усіма додатками та невідємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.
Згідно з Правилами до укладення договору про споживчий кредит, позичальнику для ознайомлення в Особистий кабінет надається Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Приймаючи пропозицію про укладення кредитного договору позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією викладеною в паспорті споживчого кредиту (а.с.47-57).
Відповідачка використала кредитні кошти, однак, умов договору не виконала і не погасила борг, що підтверджується поданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.62-63).
10.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» приймає належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» Права Вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.11-18).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю).
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Крім того, відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відносно пред`явленої до стягнення заборгованості за комісією в розмірі 602,00 грн за обслуговування кредиту, що передбачено п.2.4 індивідуальної частини договору суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», який діяв на час укладення спірного кредитного договору, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відтак, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Пунктом 2.5 кредитного договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 3731,76 грн, нараховується та сплачується одноразово в день укладення кредитного договору за ставкою 18% від суми кредиту і її розмір не може бути змінено.
Пунктами 2.4 передбачено комісія за обслуговування кредиту, занижений розмір якої складає 1,00 грн, стандартний 100,0 грн і її розмір не може бути змінено.
При цьому, з вказаних пунктів договору не вбачається, за які саме послуги з обслуговування кредитної заборгованості, кредитодавець нараховує комісію, чи включає це моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Не уточнено систематичності запиту вказаної інформації споживачем з оплатою наданих послуг.
Таким чином, відповідачу фактично було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися позичальнику безоплатно, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 602,00 грн необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При звернені до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі в розмірі 2422,40 грн, що відповідає ставкам судового збору, визначеним положеннями ЗУ «Про судовий збір» (а.с.9).
З урахуванням часткового задоволення позову з відповідачки на користь позивача підлягає часткове відшкодування судового збору, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2368,38 грн (97,77%*2422,40 грн).
Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
В обґрунтування своєї заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав договір на надання правничої допомоги №04/02/25-01 (а.с.20-21), додаткову угоду №16 до Договору про надання правничої допомоги (а.с.22), акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 (а.с.23), в якому викладений розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, що складається з витрат на складання поновної заяви в розмірі 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи в розмірі 100,00 грн, підготовка запитів, клопотання про витребування доказів по 500,00 грн.
Враховуючи викладене, розмір витрат на правничу допомогу, що були понесені позивачем підлягають зменшенню пропорційно задоволеним позовним вимогам та становлять 6844 гривень (97,77*7000/100) та стягненню з відповідачки на користь відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», від імені якої діє адвокат Тараненко Артем Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 12.05.2025.
Суддя Вайновська О.Є.