УХВАЛА

22 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника відповідача адвоката Волошина І.В.,

представника позивача Виноградової-Мацнєвої Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Волошина Іллі Васильовича про перегляд заочного рішення від 23 вересня 2025 року по цивільній справі №569/11938/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Волошин Ілля Васильовичзвернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заяви посилається на те, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2025 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 та попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та роз`яснено, що у випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, він може бути позбавлений батьківських прав відносно них. ОСОБА_4 вважає незаконним та безпідставним попередження про необхідність зміни ставлення до дітей, оскільки він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підтримує постійний зв`язок із дітьми, бере участь у їх вихованні, матеріально забезпечує їх потреби та здійснює турботу. Таке попередження, на думку ОСОБА_1 , не ґрунтується на реальних фактах, суперечить дійсним обставинам та порушує його право на повагу до сімейного життя, гарантоване Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. ОСОБА_4 особисто жодної повістки до суду не отримував, він постійно проживає та працює за межами України, що підтверджується як паспортними відмітками, так і фактичними обставинами його життя. У зв`язку з перебуванням за кордоном, ОСОБА_4 об`єктивно не мав можливості отримувати будь-які судові повістки, повідомлення чи іншу кореспонденцію, направлену за його місцем реєстрації в Україні. Також зазначає, що у березні 2022 року позивачка разом із трьома доньками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виїхала до Німеччини. Після цього відповідач підтримував постійний контакт з дітьми, насамперед зі старшою донькою ОСОБА_5 та середньою ОСОБА_6 , які мали більше потреб та зв`язку з Україною. ОСОБА_8 також брала участь у відеодзвінках. Спілкування відбувалося регулярно у форматі відеодзвінків, телефонних розмов та листування в месенджерах щодо стану здоров`я, навчання. ОСОБА_5 систематично надсилала батькові фотографії та відео, де були всі три доньки, що підтверджує їхній емоційний зв`язок з батьком. У квітні 2022 року відповідач уперше виїхав за кордон як волонтер, допомагаючи перевозити людей з України до Європи. У серпні 2022 року відповідач вперше приїхав до дітей у Німеччину та прожив з ними орієнтовно два тижні. Він приїхав із подарунками, продуктами, одягом, який просила привезти позивачка. За цей час відповідач: постійно перебував із дітьми; відвозив та забирав старшу доньку з гімнастики; з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 багато часу проводив на природі, у торгових центрах, купував солодощі та інші речі на їхні прохання. У грудні 2022 року відповідач знову приїхав до Німеччини на день народження старшої доньки ОСОБА_5 , де особисто привітав її та подарував цукерки, гроші та інші подарунки, які, на його думку, мали підтримувати зв`язок дітей з батьком і Україною. Різдво 2022 року відповідач також провів разом з дітьми в Німеччині. У квітні 2023 року відповідач знову приїхав до Німеччини приблизно на 10 днів, щоб особисто привітати доньок з днем народження та провести з ними час. Це був період занять у школі та садочку, тому батько завозив і забирав дітей до навчальних та спортивних закладів. Після квітня це був останній візит відповідача до Німеччини, однак спілкування з дітьми продовжувалося телефоном та через месенджери, включаючи обмін фотографіями та голосовими повідомленнями. Між поїздками до Німеччини й до червня 2025 року відповідач регулярно надсилав кошти на дитячу картку старшої доньки ОСОБА_5 , відкриту ще в Україні. Під час поїздок до Німеччини позивачка просила відповідача привозити та передавати її особисті речі й документи, що ще раз свідчить про сталі робочі контакти між сторонами. Лише в останній приїзд позивачка повідомила, що «відвикла» від відповідача й не бажає подальших його приїздів. Згодом у спілкуванні з середньою донькою відповідач помітив відстороненість: ОСОБА_6 пояснила, що «відвикла» та не хоче спілкуватися. 01 липня 2025 року, перебуваючи проїздом у Німеччині, відповідач запропонував ОСОБА_5 зустрітися, однак вона різко відмовила, посилаючись на те, що «всю відповідальність несе мама, забезпечує, купує речі, телефони, планшети, велосипеди, а з боку тата немає жодних дій».

Представник відповідача адвокат Волошин І.В. в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду, пітримав рьгрунтування заяви та заначмв, що відповідч ОСОБА_1 належни чином виконує батьківські обовязки. Також повідомив суду місце проживання відповідача за адоесою АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Виноградова-Мацнєва Є.І. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, зазначила, що відповідач не спілкується з дітьми в повному обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не піклується про них, фінансово не забезпечує. До матеріалів цивільної справи долучені фото та документи за період часу до 2023 року. Позивачу та дітям станом на даний час не було відоме місце проживання відповідача ОСОБА_1 .

Від представника третьої особи Служби у справах дітей Здолбунівської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2025 року, у справі №569/11938/25 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та роз`яснити, що у випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, він може бути позбавлений батьківських прав відносно них.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно інформації про місце реєстрації відповідача вбачається, що останньою відомою адресою місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

На призначені судові засідання 08 липня 2025 року, 01 вересня 2025 року та 23 вересня 2025 року відповідач повідомлялася рекомендованим поштовим повідомленням за останньою відомою адресою місця проживання, однак рекомендовані повідомлення поверталися без вручення адресату. Крім того відповідач повідомлялася про дату судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.

Істотними обставинами, на які посилається відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення, зазначає те, що не згідний із попередженням про необхідність зміни ставлення до дітей, оскільки він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підтримує постійний зв`язок із дітьми, бере участь у їх вихованні, матеріально забезпечує їх потреби та здійснює турботу.

Відповідно до ч. 7 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Заявником до заяви про перегляд заочного рішення додано: спільні фотографії ОСОБА_1 разом із трьома доньками, скриншоти листування по телефону ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , виписку по транзакціях про перерахунок коштів Мельника для доньки ОСОБА_5 .

З оглянутих в судовому засіданні доказів встановлено, що долучені відповідачем фотознімки з доньками зроблені до 2023 року. З долученої переписки встановлено, що з донькою ОСОБА_6 відповідач спілкувався по телефону за допомогою мессенджерів переважно в 2024 році. З виписки по транзакціях (перерахунку коштів для доньки ОСОБА_6 ) вбачається, що відповідачем за період 2021 по 2025 рік перераховані кошти в загальній сумі 19462,83 грн., що на думку суд у є недостатім для забезпечення необхідного та достатнього розвитку трьох дітей.

Згідно ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки, відповідач не з`явилася в судове засідання, доказів, наданих позивачем, було достатньо для вирішення справи по суті та ухвалення у справі заочного рішення, відповідач при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення до заяви не надав доказів, які б мали істотне значення для перегляду такого рішення, а викладені в заяві доводи не заслуговують на увагу, як такі, що мають істотне значення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином, у встановленому ЦПК України порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заява про перегляд заочного рішення не містить посилання на нові докази, які мають істотне значення для справи, суд дійшов висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 260, 261, 287, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Волошина Іллі Васильовича про перегляд заочного рішення від 23 вересня 2025 року по цивільній справі №569/11938/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/sud1715/.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Харечко С.П.