Провадження № 2/686/7214/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Порозової І.Ю.,

за участю секретаря Кшановської Є.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, в якому просить: стягнути з держави Україна на його користь центільйон гривень моральної шкоди, завданої йому незаконними, а саме явно та очевидно свавільними рішеннями судів держави Україна в справі №686/25064/24 в порядку ст. 1167 та 1173 ЦК України.

В обґрунтування позову позивач вказав, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року в справі № 2270/14181/11 зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВСУ в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки, однак вказана постанова залишається невиконаною, є триваючим в часі правопорушенням, та явно і очевидно порушує принцип res judicata. Внаслідок триваючого правопорушення змушений подати позов про стягнення моральної шкоди в період з 09 по 16 вересня 2024 за порушення права на справедливий суд.

Верховний Суд свавільно приховав незаконність рішень суду першої та апеляційної інстанції у вигляді «Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 у справі №6-440цс16, у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №686/8422/20, від 03 лютого 2022 року у справі №686/13784/21, від 08 червня 2022 року у справі №686/4032/21, на які заявник посилався у касаційній скарзі.», що фактично являється, в тому числі, утворенням квазінорми.

Свавілля рішень проявилася як у замовчуванні рішень ВС від 03.02.2022 у справі №686/13784/21 та від 08.06.2022 року у справі №686/032/21 судами всіх трьох інстанцій, так і у викривленні фактів, що правовідносини у вищевказаних справах не є подібними, невідповідності висновків суду вже встановленим фактам, явної відсутності правових підстав для винесення відмовного рішення, відсутності в судовому рішенні обґрунтування щодо нарахування процесуально значущих доводів, порушення основоположних принципів незалежності та безсторонності суду.

Фактично суд застосував по відношенню до нього тактику державного терору у формі катування відмовою у здійсненні правосуддя та підтримав використання відповідачем права на зло, оскільки винесення явно свавільних рішень він сприймає, як катування відмовою у здійсненні правосуддя.

Подача позовної заяви до суду про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконних, тобто явно та очевидно свавільних рішень суду, які сприймаються як катування правосуддям неможливо обчислити за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту.

Також просить стягнути витрати, які будуть понесені на проїзд на здачу позову до суду у маршрутці №30 по 12 гривень =24 гривні; витрати часу-дві години вартістю десяти тисяч гривень кожна на написання тексту позовної заяви, одну годину часу на проїзд до суду, одну годину часу на проїзд з суду до дому, витрати паперу, електроенергії, картриджу до двадцяти гривень. Витрачено на правову допомогу в написанні даного позову 25000 гривень.

В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, враховуючи, що 20.11.2012 року на підставі заяви позивача на ім`я ОСОБА_1 був оформлений новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який власноручно ним отриманий. Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №33223826 від 28.12.2018 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2270/14181/11. Позивачем не зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Ним не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між діями УДМС в Хмельницькій області із заподіяною шкодою. При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Крім того, позовні вимоги позивача неодноразово були предметом розгляду по інших справах та по них прийняті рішення, які набрали законної сили. Рішенням суду у справі №686/8422/20, було частково задоволено позовні вимоги позивача та зобов`язано відповідача сплатити завдану невиконанням рішення суду по справі №2270/14181/11 моральну шкоду в розмірі 10510 грн. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку, що ОСОБА_1 реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення так як чинним законодавством не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди за затримку виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року в справі № 2270/14181/11 зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВСУ в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки.

20.11.2012 року на підставі заяви позивача на ім`я ОСОБА_1 був оформлений новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який власноручно ним отриманий. Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №33223826 від 28.12.2018 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2270/14181/11.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2020 року стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10510 грн.

Після вказаного рішення ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з аналогічним позовом, зокрема рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у справі №686/25064/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмолено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2025 року у справі №686/25064/24 - відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі № 2270/14181/11.

Статтями 167, 170 ЦК України визначено, що Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно ч.2 ст. 30 ЦПК України - позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 38 ЦПК України у вказаній редакції).

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Виконання рішень суду про відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, здійснюється відповідно до встановленого порядку. Зокрема, такі рішення виконуються органами Державної казначейської служби України у порядку черговості надходження виконавчих документів шляхом безспірного списання коштів державного бюджету у межах відповідних бюджетних призначень і наданих бюджетних асигнувань.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки, він реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення. Чинним законодавством не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди за затримку виконання рішення суду про стягнення з державного бюджету відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади. Рішення у справі №686/25064/24, про свавільність яких йдеться у позові набрали законної сили, а відтак є обов`язковими для учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

За таких обставин вимоги ОСОБА_1 про стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1174 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління ДМС в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , житель: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Держава Україна в особі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (адреса: 29005, м.Хмельницький, вул.Грушевського,87).

Повний текст рішення суду виготовлено 26.12.2025 року.

Суддя: