справа № 631/1952/24
провадження № 2-сз/631/1/25
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я с п л а ч е н о г о с у д о в о г о з б о р у

26 грудня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі головуючого судді Мащенко С. В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИВСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» «Про повернення судового збору»,

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось в суд із заявою «Про повернення судового збору» (вхідний № 3389/25-вх від 17.06.2025 року), в якій заявник просить повернути товариству суму судового збору у розмірі 2422,40 гривень, справленого при зверненні в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», у зв`язку із постановленням ухвали про відмову у відкриті провадження.

Зазначеній заяві автоматизованою системою документообігу суду надано єдиний унікальний № 631/1952/24 (провадження № 2-сз/631/1/25) та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана головуючому лише 07.07.2025 року у зв`язку із її перебуванням у період з 16 по 30 червня 2025 року та з 01 по 04 липня 2025 року включно у щорічній відпустці відповідно до наказу № 02-06/36 від 03.06.2025 року.

Отже, справа з єдиним унікальним № 631/1952/24 (провадження № 2-сз/631/1/25) в порушення правила, обумовленого підпунктом 2.4.1. пункту 2.4. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119) зареєстрована у період відпустки судді та передана їй для подальшого розгляду лише 07 липня 2025 року.

Вирішуючи питання щодо можливості подальшого розгляду переданої справи, слід зауважити таке.

Статтею 8 Конституції України, прийнятою 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), обумовлено, що вона має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Крім того, згідно зі змістом частини 2 статті 19 Основного Закону нашої Держави органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Нормою права, викладеною у статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, в силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституція України у частині 1 своєї статті 19 констатує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Натомість авторитет суду та судових рішень у суспільній свідомості пов`язується з авторитетом судді, оцінкою його поведінки як у сфері судочинства, так і поза межами його професійної (службової) діяльності.

У всіх випадках судді зобов`язані діяти таким чином, щоб слугувати прикладом доброчесності для своїх колег та учасників судових проваджень, громадськості, тому несуть повну відповідальність за вирішення питань, що виникають в процесі виконання ними функції зі здійснення правосуддя.

Окрім того, Пленум Верховного суду України у пункті 5 своєї Постанови № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. При цьому:

а) стосовно суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді: з`ясовується, чи виявляв він упередженість або безсторонність у даній справі;

б) стосовно об`єктивного критерію чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Професійна діяльність суддів, пов`язана з відправленням правосуддя, зобов`язує суддів демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, що означає добровільні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і поза залою судового засідання.

Також стаття 6 Кодексу суддівської етики, затвердженого 18.09.2024 року XХ черговим з`їздом суддів України, наголошує, що суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні втручання, впливи, стимули, загрози або публічну критику.

Крім того, у відповідності до правила, закріпленого у статті 10 цього ж кодексу суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності суддів та присяжних під час здійснення правосуддя.

Одночасно із цим, загальними правилами, які відображені у Бангалорських принципах поведінки судді, прийнятих 19.05.2006 року та схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Правове регулювання правил розподілу справ визначено, зокрема: Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 року (у редакції Наказу Державної судової адміністрації України № 485 від 17.10.2023 року), Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119) та процесуальними законами (кодексами) тощо.

Також правове регулювання вирішення актуальних та нагальних питань здійснюється на рівні відповідних рекомендацій рішеннями Ради суддів України, що є вищим органом суддівського самоврядування, діє як виконавчий орган з`їзду суддів України й повноваження якої чітко визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та положенням про неї, затвердженим з`їздом суддів України.

Отже, за правилом пункту 17 розділу ІІ та пунктів 1 і 2 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України реєстрація та облік судових справ (матеріалів кримінального провадження) у суді здійснюються автоматизованою системою документообігу суду в обліково-статистичних (інформаційних) картках, з використанням відповідних індексів. Визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до Положення про АСДС. Після завершення автоматизованого розподілу судові справи передаються судді (судді-доповідачу) для розгляду під підпис у загальному реєстрі судових справ або окремо складених реєстрах судових справ на кожного суддю (суддю-доповідача) у порядку визначеному в суді.

Преамбула розділу І «Загальні положення» Положення про автоматизовану систему документообігу суду обумовлює, що воно розроблено відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу України з процедур банкрутства та інших нормативно-правових актів.

З огляду на вимоги підпункту 1.4.8. пункту 1.4 «Особливості функціонування автоматизованої системи в судах» розділу І «Загальні положення» Положення про автоматизовану систему документообігу суду Збори суддів відповідного суду мають визначені цим Положенням повноваження щодо розгляду питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи. За результатами розгляду питань, зазначених в абзаці першому цього підпункту, рішенням зборів суддів затверджуються Засади використання автоматизованої системи документообігу суду і вносяться до автоматизованої системи не пізніше робочого дня, що настає після проведення цих зборів. У разі внесення змін до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду збори суддів відповідного суду новим рішенням затверджують відповідні зміни до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду. Засади використання автоматизованої системи документообігу суду (зі змінами та доповненнями) вносяться до автоматизованої системи та оприлюднюються на вебпорталі судової влади України не пізніше робочого дня, що настає після проведення цих зборів.

Натомість, Збори суддів Нововодолазького районного суду Харківської області особливості Засад використання автоматизованої системи документообігу суду не затверджували, тому слід користуватися редакцію вказаного положення без будь-яких особливостей.

Як чітко обумовлено приписами його підпункту 2.3.1. пункту 2.3. «Розподіл судових справ між суддями» розділу ІІ «Порядок функціонування автоматизованої системи» розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Одночасно із цим за імперативною забороною, викладеною у підпункті 2.3.3. наведеного вище пункту, зафіксований факт не розподілу щодо конкретного судді судових справ, що надійшли у період відпустки судді.

Відтак, у період відпустки судді жодна справа, ані у автоматичному, ані у порядку передачі раніше визначеному складу суду не розподіляється.

Зважаючи на це, ця судова справа підлягала автоматизованому розподілу за правилами, визначеними Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.

Отже наявний факт порушення порядку визначення судді для розгляду справи з єдиним унікальним № 631/1952/24 (провадження № 2-сз/631/1/25), про що керівника апарату суду Столяренка С. В. та голову Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. В. повідомлено головуючим суддею Мащенко С. В. у процесуальний спосіб, однак справа перерозподілена не була.

З огляду на таке, з метою недопущення судового провадження у безладний рух, слід вирішити питання по суті.

Відтак, беручи до уваги, що предметом заяви є повернення судового збору у сумі, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, й характер цих правовідносин та предмет доказування під час її розгляду не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин заяви, тому суд розглянув питання в порядку письмового провадження без повідомлення заявника за наявними у справі матеріалами.

Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення питання за суттю й на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими судом, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Згідно з частиною 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відтак, у ході розгляду заяви в межах її вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення питання за суттю.

У провадження Нововодолазького районного суду Харківської області надходила цивільна справа з єдиним унікальним № 631/1952/24 (провадження № 2/631/394/25) за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», у відкритті провадження в якій відповідною ухвалою, постановленою 09.06.2025 року, відмовлено через смерть відповідача до подачі позовної заяви в суд.

Частиною 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Положеннями статті 1 зазначеного вище законодавчого акту визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 зазначеного нормативно-правового документу, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

Натомість, частиною 1 та частиною 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі:

-зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

-повернення заяви або скарги;

-відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

-залишення заяви без розгляду;

-закриття провадження по справі,-

й таке повернення здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 7 зазначеного вище нормативно-правового акту, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

У цьому випадку судовий збір повертається повністю в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина 2 та 5 статті 7 зазначеного Закону України «Про судовий збір»).

Відтак, ураховуючи, що дійсно АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при зверненні в суду із позовом до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості» було додано платіжний документ у виді платіжного доручення № BOJ62B45LS від 12.12.2024 року про сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень, та ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку із смертю відповідача до подачі позову до суду, сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню (а. с. 68).

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, статтею 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), пунктами 3 та 5 Порядку повернення коштів помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом міністерства Фінансів України № 787 від 03.09.2013 року, статтями 1 5, 7, 13, 18, 42, 46, 48, 58, 76 80, 89, 128 131, 211, 214, 223, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

Заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИВСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНКУ «ПРИВАТБАНК», зареєстровану під єдиним унікальним № 631/1952/24 (провадження № 2-сз/631/1/25) «Про повернення судового збору» у справі № 631/1952/24 (провадження № 2/631/394/25) за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИВСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості » задовольнити.

Повернути АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИВСТВУ КОМЕРЦІЙНОМУ БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (р/р НОМЕР_1 , МФО 305299, ), судовий збір в сумі 2422,40 гривні (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок), який сплачено на рахунок № НОМЕР_2 , код отримувача 37874947, за платіжним дорученням № BOJ62B45LS від 12.12.2024 року.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко