Справа № 724/1150/25
Провадження № 2/724/375/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Філіпчука Д.В.

за участі представника позивача Левицької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Хотині Чернівецької області, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

У березні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, 31.08.2021 року між ТОВ "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір № 75115845.

Згідно п.1. договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 2 договору про надання позики : - сума позики становить 9362.00 грн. - базова процентна ставка (фіксована) 1,99 % яка нараховується на кожен день користування позикою. Відповідно до положень договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6.5. правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Також 14.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір № 3166269.

Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 9000 грн., які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. П. 2.3.1.2. договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п.6.4 договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку із чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач вчинив дії спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановлені договором.

Зазначає, що строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

22.02.2022 року було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТзОВ "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75115845.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75115845.

Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №75115845.

26.02.2022 було укладено договір №26-01/2022-83 відповідно до якого ТзОВ "Мілоан" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3166269.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3166269.

Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3166269.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №75115845 від 31.08.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 31739,79 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 9362,00; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22376,26 гривень; нараховані 3% річних 1,53 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №3166269 від 14.10.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 93600 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 15000,00; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 75750,00 гривень; заборгованість за комісіями 2850,00 грн.

Просять суд стягути з ОСОБА_1 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, яка становить 125339,79 гривень та вирішити питання розподілу судових витрат.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання.

15.04.2025 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Роскрут В.В., зі зімісту якого вбачається, що вимоги банку відповідачем визнаються частково.

Посилається на те, що по договору №75115845 від 31.08.2021 року згідно п.2 договору позики умови є наступними: сума позики 9362,00, строк позики 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99% в день, дата надання позики 31.08.2021 року, дата повернення позики 30.09.2021 року, знижена процента ставка (застосовується відповідно до умов програми лояльності) 0,5% в день. Оскільки ОСОБА_1 отримав грошові кошти у сумі 936200, однак свої зобоа`язання належним чином не виконав, то розмір процентів, який підлягає стягненню необхідно обраховувати наступним чином: 9362 грн./100х1,99%х30 днів=5589,114грн.-2066,28=3522,84 грн., тобто сума заборгованості за процентами за користування позикою, отриманою в ТзОВ "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" 31.08.2021 року, згідно договору позики №75115845 становить не 22376,26 грн, як зазначено у позовній заяві, а 3522,84 грн., як передбачено умовами договору позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2ст.1050 ЦК України. Строк кредитування за договором №75115845 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 31.08.2021 року був погоджений сторонами та становив 30 днів, позичальник не ініціював продовження строку користування позикою чи зміну дати повернення всієї суми кредиту. Заявлена до стягнення сума відсотків нарахована я за період до прострочення боржника, так і за період після такого прострочення за кредитним договором. Отже, за договором №75115845 від 31.08.2021 року з ОСОБА_1 підлягає стягненню загальний розмір заборгованості який становитт 12886,37 гривень, з яких тіло кредиту 9362,00 грн., відсотки на дату відступлення права вимоги 3522,84 грн., нараховані 3% річних 1,53 грн.

Також зазначає, що правила надання грошових коштів у позику не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування.

Щодо договору №3166269 від 14.10.2021 року то зазначає, що відповідно до графіку платежів за цим договором чиста сума кредиту становить 15000,00 грн., сума процентів за користування кредитом в межах визначеного визначеного договором строку кредитування становить 9000,00 гривень. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2ст.1050 ЦК України. Крім того, у договорі про споживчий кредит №3166269 від 14.10.2021 року не зазначено переліку таких послуг і погодження їх із споживачем про укладенні кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемним відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування», тому у цій частині позовних вимог слід відмовити. Отже, з ОСОБА_1 за кредитним договором №3166269 від 14.10.2021 року слід стягнути основний борг (тіло кредиту) у розмірі 15000,00 гривень та проценти за користування кредитом у рзмірі 9000,00 гривень нараховані в межах строку дії кредитного договору, а всього на загальну суму 24000,00 гривень.

Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу , то зазначає, що позивач при зверненні сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн та просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 25000,00 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на загальну суму 36886,37 грн., що становить 29,42% (36886,37*100/125339,79) від ціни позову, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 712,67 грн. (2422,40*29,42%). Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то витрати на послуги адвоката в розмірі 25000 гривень є неспівмірними із складністю справи та фактично послугами адвоката, обсягом наданих адвокатом послуг, не відповідають критерію розумності, тому відповідачем визнаються судові витрати в розмірі 4000 гривень.

22.04.2025 року на адресу суду надійшло клопотання ві представника позивача про розгляд справи з повідомленням сторін, а також відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що ні первісний кредитор ні позивач не є банками та на них не розповсюджуються дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність», тому небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів, отже твердженні відповідача не заслуговуюь на увагу. У разрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, при цьому перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення, додавання та віднімання.

Щодо договору №75115845 від 31.08.2021 року, то відповідно до п.2 договору сума позики 9362,00, строк позики 30 днів, знижена % ставка 0,50%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,70% в день, а відповідно до п.4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на азлишок позики. Правила надання грошових коштів у позику ТзОВ "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" перебуваютьу загальному доступі, будучи опублікованими на сайті кредитодавця та були долучені до матеріалів справи в редакції від 12.08.2021 року. Доказів того, що на дату укладення договору первісним кредитором було прийнято правила в новій редакції матеріали справи не містять. Згідно умов договору та правил передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30денного (пільгового) строку користування позикою, отже продовження строку кредитування та авто пролонгація договору передбачені розділом 7 правил.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачував відсотки за користування кредитом та продовжував строк кредитуваня, а надалі строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п.7.12 правил, матеріали справи не містять.

Щодо договору №3166269 від 14.10.2021 року, то сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови, отже ним було надано згоду на авто пролонгацію договору у разі наявності заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неодноразово продовжував строк кредитування на підставі п.2.3.2 а)договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п.2.3.2 б) договору.

З умов укладеного договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Відповідачем було укладено кредитні договори за власним бажанням, добровільно без будь-якого примусу з боку третіх осіб, зокрема відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядку нарахування відсотків.

Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а розмір розумним та справедливим.

Щодо нарахування комісії, то відповідач вважає, що вимога про стягнення комісії за надання кредиту суперечить нормам закону та не підлягає до задоволення. Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право позивача як кредитодавця на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором. Крім того, комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включння комісії за надання кредиту до загальних витрат за кредитним договором.

Спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як не банківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами, якими є і відповідач, умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача. Є всі належні правові підстави вважати, що включення до тексту кредитних договорів умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а аткож подальше витребування нарахованої комісії від відповідача є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавсту України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то вказують, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг клієнтом, а відповідач не вправі втручатися у ці правовідносини, тому враховуючи вищенаведене просять суд задовольнити вимоги банку в повному обсязі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.04.2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без пвідомлення сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначений на 08 травня 2025 року на 09:30 год.

Представник позивача ТзОВ «Коллект Центр» - Левицька А.В. у судовому засіданні 08.05.2025 року, в режимі відеоконференції, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, та відповіді на відзив, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Роскрут В.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Відповідно до вимог статті 223 ЦПК України, наявні підстави для розгляду справи без присутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини встановлені судом

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.08.2021 року між ТОВ "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75115845 (а.с.27).

Згідно п.1. договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 2 договору про надання позики : - сума позики становить 9362,00 грн. - базова процентна ставка (фіксована) 1,99 %, які нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок пощики (п.4) строк позики 30 днів. Відповідно до положень договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 6.5. правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Додатком №1 до договору позики №75115845 від 31.08.2021 року визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.27 зв.).

В матеріалах справи містяться правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (а.с.28-33).

Довідкою виданою ТзОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджено здійснення переказу грошових коштів на суму 9362,00 гривень, отримувач ОСОБА_2 , дата платежу 31.08.2021 року (а.с.37).

ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» по кредитному договору №75115845 надані відомості про щоденні нарахування та погашення починаючи з 31.08.2021 року по 22.02.2022 року (а.с.40-41).

Також 14.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3166269 (а.с. 15-19).

Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000.00 грн.

Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно із п.1.5.1 комісія за надання кредиту становить 2850,00 яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Додатком №1 до договору про споживчий кредит №3166269 від 14.10.2021 року встановлений графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.19 зв.).

Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту №3166296, у якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту (а.с.20).

14.10.2021 року відповідачем створено анкету-заяву на кредит №3166269 в якій погоджені умови кредитування по заяві 3166269 (а.с.21).

В матеріалах справи містяться правила надання фінансових кредитів ТзОВ «Мілоан» (а.с.22-26).

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , з яким укладено догововір №3166269 від 14.10.2021 року ідентифікований ТзОВ «Мілоан», та йому наданий одноразовий ідентифікатор W90386 (а.с.34).

Згідно із квитанцією № від 14.10.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти на суму 15000,00, призначення платежу: кошти від ТОВ «Мілоан» згідно договору 3166269 (а.с.34 зв.).

ТзОВ «Мілоан» надано відомості про щодені нарахуваня комісії за лформлення кредиту та нарахування проценів згідно п.1.5.2 договору, за кредитним договором №3166269 (а.с.35-36).

22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75115845 (а.с.47-50).

Відповідно до реєстру боржників від 22.02.2021 року до договору факторингу № 22-02-22 від 22.02.2022 ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача на суму 31738,26 гривень (а.с.58).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року становить 31739,79 гривень (а.с.44).

26.01.2022 було укладено договір №26-01/2022 відповідно до якого ТзОВ "Мілоан" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3166269 (а.с.53-55).

Відповідно до реєстру боржників від 26.01.2021 року до договору факторингу №26-01/2022 від 26.01.2022 ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача на суму 71850,00 гривень (а.с.59).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року становить 93600,00 гривень (а.с.43).

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.60-62).

Позивачем надано акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» (а.с.63)

Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору факторингу № 10-0/2023 від 10.01.2023 ТзОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитними договорами №75115845 на суму 31739,79 гривень, за договором №3166269 на суму 93600,00 гривень (а.с.64-67).

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 07.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Коллект Центр» за кредитними договорами №75115845 на суму 31739,79 гривень, за договором №3166269 на суму 93600,00 гривень (а.с.45,46).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що відповідач має зобов`язання за договором №75115845 про надання коштів на умовах договору позики укладеного 31.08.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , за договором № 3166269 укладеним 14.10.2021 року з ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

З огляду на викладене, факт підписання ОСОБА_1 електронних договорів шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, узгоджуються з вимогами ст. ст. 6 , 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також ним і не заперечується.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності укладених кредитних договорів, зазначені договори недійсними не визнано.

В ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ).

Наявність у позивача Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту разом з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем виконали в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач ОСОБА_1 взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» не виконав у повному обсязі та у належномурозмірі, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитних договорів, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача, утворилась заборгованість.

ТОВ "Коллект Центр" є новим кредитором з договором №75115845 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеним 31.08.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 , а також договором №3166269 укладеного 14.10.2021 року із ТзОВ «Мілоан» на підставі укладеного між ними та ТзОВ «Вердик Капітал» договору факторингу, а згодом між ТзОВ «Вердик Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" на підставі договору факторингу від 10.01.2023 року. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, як заявлено самим позивачем становить 125339,79 гривень.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із нарахованою позивачем сумою кредитної заборгованості, а саме зазначає, що згідно умов кредитного договору №75115845 від 31.08.2021 року відсотки за користування кредитними коштами слід нараховувати на строк дії кредитного договору на саме на 30 днів, та навів власний розрахунок заборгованості по вказаному кредитному договору із урахуванням сплачених відповідачем сум, а саме 9362/100*1,99%х30 днів=5589,114 грн.-2066,28 (сума сплачених позичальником коштів)=3522,84 гривні.

Проаналізувавши вазані доводи та дослідивши матеріали справи суд частково погоджується із таким розрахунком, оскільки згідно умов договору позики № 75115845 п.19 визначено, що інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`мною частиною цього договору.

Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. п. 5.1 договору позики).

Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. п. 5.2 договору позики).

Відповідно до п.6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Відповідно до п. 6.8 Правил Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики ) її частину) нараховуютсья проценти у розмірі, встановленому договором позики.

У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.

Так, згідно п. 7.1 Правил позичальник має право продовжити строк користування позикою (далі - Пролонгація). За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації.

Тобто в даному випадку, згідно з умовами кредитного договору, нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але не більше 90 календарних днів.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не належним чином виконував умови договору позики, а саме не вносив вчасно платежі та не повернув отримані ним у позику кошти, нарахування відсотків за користування ним кредитних коштів слід здійснювати із розрахунку 90 календарних днів, а саме: 9362 грн./100х1,99%х90 днів=16767,34 2066 (сума сплачених позичальником коштів)= 14701,06 гривень.

Тобто, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 75115845 від 31.08.2021 року становить 24064,59 копійок, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 9362,00; заборгованість за нарахованими процентами - 14701,06 грн., нараховані 3% річних 1,53 гривні.

Щодо кредитного договору № 3166269 укладеного 14.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із нарахованою позивачем сумою кредитної заборгованості, а саме зазначає, що згідно умов кредитного договору №3166269 від 14.10.2021 року з ОСОБА_1 слід стягнути основний борг (тіло кредиту) у розмірі 15000 гривень, та проценти за користування кредитом у розмірі 9000 гривень, які нараховані в межах строку дії кредитного договору, а всього на загальну суму 24000 гривень. .

Проаналізувавши вазані доводи та дослідивши матеріали справи та умови укладеного догоовру суд частково погоджується із таким розрахунком, оскільки згідно умов договору про споживчий кредит № 3166269 у п.1.5.1 визначено, що комісія за надання кредиту становить 2850,00 гривень, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Тобто, комісія за надання кредиту була відображена в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за кредитним договором.

Відповідач вважає, що вимога про стягнення комісії за надання кредиту суперечить нормам закону та не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що оскільки відповідно до умов Договору, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

У Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 міститься правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України Постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж Постановою визнано такою, що втратила чинність, Постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Щодо заборгованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами, до у відповідності до вимог п.2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається коден раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Якщо позичальник здійснює продовження стррку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п 1.6 договору.

Оже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами умовами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, тому нарахування відсотків за користування ним кредитних коштів слід здійснювати із розрахунку 60 календарних днів, а саме: 15000 грн./100х2,00%х60 днів= 18000,00 гривень.

Тобто, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3166269 від 14.10.2021 року становить 35850,00 копійок, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 15000,00; заборгованість за нарахованими процентами - 18000,00 грн., коміся 2850,00 гривні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути заборгованість за Договорами № 75115845 від 31.08.2021, № 3166269 від 14.10.2021 у розмірі 59914,59 грн., задовольнивши частково позовні вимоги.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію заявки про надання юридичної допомоги № 529 від 01 лютого 2025 року, копію витягу з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 25000 гривень.

Згідно витягу з Акту №5 витрати понесені позивачем на правову допомогу становлять 25000 гривень, а саме 2 години усної консультації вартість години консультації 2000 гривень, 1 година письмової консультації та 6 годин складання позовної заяви вартість години 3000 гривень.

Враховуючи клопотання сторони відповідача щодо не співмірності розміру витрат на правничу допомогу, суд погоджується ізтакимзапереченням та вважає, що розмір гонораоау завищений та не відповідає обсягу наданого адвокатом послуг та приходить до висновку про часткове задоволення суми витрат на правничу допомогу а саме в розмір 4000 гривень.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, враховуючи часткове задоволення заявлених вимог з відподача слід стягнути сплачений судовий збір на суму 1157,94 гривень (2422,40х47,80%) та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.525,526,612,1050 ЦК України, ст.ст.258 - 260,263 265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Договорами № 75115845 від 31.08.2021, № 3166269 від 14.10.2021, на загальну суму 59914 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) гривень 94 копійки, та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Копію рішення суду надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» адреса місця знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3 офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК