єдиний унікальний номер справи 545/3459/25
номер провадження 2/531/1039/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участі представника позивача Літовченко Ольги Олександрівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 15.12.2024-100000670, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.12.2024 строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 03.05.2025. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту- (економічна сутність плата за надання кредиту) 15% від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн. Відповідно до кредитного договору від 15.12.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн., відповідачем отримано кредитні кошти. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 29491,52 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №15.12.2024-100000670 від 15.12.2024 у розмірі 29 491,52 грн. та судові витрати.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.08.2025 цивільну справу №545/3459/25 за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Карлівського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 17.09.2025 року справа прийнята до судового розгляду та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06.10.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, зважаючи на те, що на територіїУкраїни діє правовий режим воєнного стану, що створює обставини непереборної сили (форс-мажор), які унеможливили своєчасне виконання зобов`язань, а також відповідно до Закону України №2120-ІХ від 15.03.2022, позичальники за договорами споживчого кредиту звільняються від відповідальності (штрафів, пені, підвищених процентів) за прострочення виконання зобов`язань у період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення. Отже, нарахування позивачем штрафних санкцій, пені та інфляційних втрат у цей період є незаконним. Вважає, що передбачена договором процентна ставка у розмірі 1% на день (понад 365 % річних) є неспівмірною та суперечить принципам справедливості й добросовісності, а комісія у розмірі 15% від суми кредиту (1500,00 грн) не відповідає реальним витратам кредитодавця, щозгідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, такі умови можуть визнаватися несправедливими та недійсними. Зазначає, що розрахунок наданий самим позивачем без підтвердження первинними бухгалтерськими документами (банківськими виписками) та не враховано часткову сплату у сумі 1000 грн від 17.01.2025. Позивачем не надано належних доказів ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту. Також вказав, що нараховані сумиштрафних санкцій значно перевищують основну суму кредиту (10 000 грн), що є порушенням принципу справедливості та добросовісності. На підстав вказаного, просив відмовити ТОВ «Споживчий центр» у задоволенні позову в повному обсязі або альтернативно (якщо суд визнає частину вимог обґрунтованими) зменшити розмір заборгованості до фактично неповернутої суми кредиту, без урахування нарахованих надмірних процентів, комісій та штрафних санкцій.

08.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що лист Торгово промислової палати від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин згідно постанови Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22.Кредитним договором передбачено проценти за користування кредитом, які нараховуються протягом строку кредитування за договором, отже це не є заходом цивільно-правової відповідальності у розумінні ЦК України, а тому посилання відповідача на п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України у цьому випадку є некоректним. Згідно договору розмір денної процентної ставки складає 1%, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Зазначив, що під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснення відповідачем часткових сплат. Щодо нарахування комісії та неустойки вказано про відсутність доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу, а на підставі змін, внесених Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» кредиторам за договорами, укладеними з 24.012024 року, дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Також просив поновити позивачу строк для подання доказів та прийняти їх.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) № 15.12.2024-100000670, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) та Заявки від 15.12.2024, які підписано шляхом застосування цифрового власноручного підпису та одноразового ідентифікатора Е528.

Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором А528.

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. Дата надання/видачі кредиту - 15/12/2024; сума кредиту: 10 000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 03.05.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1500,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 6469,15 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 39930.44 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 21539,77 грн. Неустойка: 100,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор.

Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4314-14XX-XXXX-2775.

На підставі Договору про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 було успішно перераховано кошти на платіжну картку відповідача: 15.12.2024 10:58:24на суму 10000,00 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua-595848899, призначення платежу вказане як видача за договором кредиту №15.12.2024-100000670, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №110-2907 від 29.07.2025.

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №15.12.2024-100000670 від 15.12.2024 вбачається, що заборгованість відповідача становить 29 491,52 грн., що складається із 9 992,02 грн. основний борг, 12 999,50 грн. проценти, 1500,00 грн. комісія за надання, 5000,00 грн неустойка.

Згідно п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці у випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.

Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України).

У п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»).

На сайті позивача була зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. Для цього необхідно підписати договір за допомогою одноразового паролю, який надходить позичальнику в СМС-повідомленні.

При укладенні договору № 15.12.2024-100000670 від 15.12.2024 року на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор, який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору.

Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору.

Тобто, позичальник відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений.

Крім того, відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведена часткова сплата по вказаному кредитному договору на суму 1000,00 грн від 17.01.2025, що узгоджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №916/240318.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно п.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Умовами цього кредитного договору передбачено денну процентну ставку у розмірі 1%, що відповідає вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договір у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку, станом на дату звернення до суду, ОСОБА_1 нараховано заборгованість у розмірі 29 491,52 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9992,02 грн., по процентам 12999,50 грн., комісії 1500,00 грн., неустойки - 5 000,00 грн.

Відповідно до Картки субконто Котрагенти « ОСОБА_1 » договір 15.12.2024-100000670, відповідачем 17.01.2025 проведена часткова сплата по кредитному договору в сумі 1000,00 грн, з яких зарахована на оплату основного боргу (тіла кредиту) 7,98 грн, на оплату відсотків 992,02 грн.

Суд погоджується з довідкою-розрахунком позивача в частині розміру нарахованих:

суми тіла кредиту 9 992,02 грн (відповідачем не надано доказів погашення основного боргу в повному обсязі);

суми відсотків 12 999,50 грн, оскільки вони нараховані відповідно до умов кредитного договору, в межахстроку договору (140днів), за визначеною у ньому фіксованою незмінною процентною ставкою (1% за один день користування кредитом), яка відповідає приписам Закону України «Про споживче кредитування» з врахуванням часткової сплати відповідачем;

з сумою комісії 1500,00 грн, яка узгоджена зі споживачем та нарахована кредитодавцем за видачу кредиту (оплата за супутню послугу на користь кредитного посередника (ТОВ «Універсальні платіжні рішення»), а не за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), як вказує відповідач, тому висновок Верховного Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 (справа №204/224/21) є нерелевантним обставинам цієї справи.

Тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Суд не приймає посилання відповідача на вплив воєнного стану, що створює обставини непереборної сили (форс - мажор), які унеможливили своєчасне виконання зобов`язань, оскільки відповідачем не було надано відповідних доказів, що вказують на причинно - наслідковий зв`язок обставин , а саме введення воєнного стану в Україні, та неможливістю виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13.009.2023 у справі №910/7679/22.

За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 24 491,52 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 9 992,02 грн., заборгованість за процентами у розмірі 12 999,50 грн., комісії 1 500,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення 5 000,00 грн. неустойки, суд вважає у цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Враховуючи зазначене вище, стягнення неустойки у розмірі 5 000,00 грн. за вказаним кредитним договором, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (83,05 %), та слід стягнути з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 15.12.2024-100000670 від 15.12.2024 на загальну суму 24 491,52 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 011,80 грн.

Керуючись статтями 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», за участі представника позивача Мохир Ярослава Вікторовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, юридична адреса: м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором №15.12.2024-100000670 від 15.12.2024 у розмірі 24 491,52 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста дев`яносто одна гривня п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А) суму сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 2 011,80 грн. (дві тисячі одинадцять гривень вісімдесят копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М.С. Попов