Провадження № 2-с/591/348/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Зеря Ю.О., розглянувши заяву представника АТ «Сумихімпром» Тютюнник О.В. (вх. №49971 від 16.12.2025) про скасування судового наказу у справі №591/13633/25 від 02.12.2025 за заявою ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Сумихімпром» заборгованості по заробітній платі у сумі 173400,62 грн, судового збору у сумі 302,80 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн,

установила:

02.12.2025 Зарічним районним судом м. Суми виданий судовий наказ про стягнення АТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 заборгованість за нарахованою, але невиплаченою заробітною платою у сумі 173400,62 грн, судовий збір у сумі 302,80 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн.

16 грудня 2025 року боржником подана заява про скасування вказаного судового наказу, яка обґрунтована тим, що у порядку пункту 1 частини першої статті 161 ЦПК судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень статті 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат. З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження судові витрати не відшкодовуються. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18. Враховуючи вищевикладене представник заявника вважає, що суд першої інстанції в наказному провадженні не мав права вирішувати питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 500,00 грн та стягувати їх з боржника.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

З огляду на зазначене, суддя доходить висновку, що судовий наказ є таким, що підлягає скасуванню, оскільки в даному випадку має місце спір про право, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 127, 170,171 ЦПК України, суддя

постановила:

Заяву представника АТ «Сумихімпром» Тютюнника О.В. (вх. №49971 від 16.12.2025) про скасування судового наказу у справі №591/13633/25 від 02.12.2025 за заявою ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Сумихімпром» заборгованості по заробітній платі у сумі 173400,60 грн, судового збору у сумі 302,80 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн, задовольнити.

Скасувати судовий наказ у справі №591/13633/25 від від 02.12.2025 про стягнення АТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 173400,62 грн, судового збору у сумі 302,80 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Роз`яснити стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Копію ухвали направити для відома стягувачу та боржникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.О. Зеря