Справа №197/385/25
Провадження №2/197/679/25
Широківський районний суд Дніпропетровської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

19 грудня 2025 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

представника позивачки (в режимі відеоконференції) Чепурнова В.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Територіальна громада в особі Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області про усунення від права спадкування та встановлення черговості одержання права на спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить усунути від права на спадкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її двоюрідний дід, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,4500 га та житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачка є спадкоємицею п`ятої черги. Просить суд усунути ОСОБА_2 від права спадкування, як спадкоємця першої черги, встановити черговість одержання права на спадкування та надати позивачці право на спадкування у першій черзі спадкоємців за законом.

Провадження у справі відкрито 20.08.2025.

Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що сторона позивачки не заперечує проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, додані в якості доказів, суд зазначає про таке.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно мешкав в будинку АДРЕСА_1 ).

Рідна сестра ОСОБА_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_5 , яка також є рідною сестрою ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_6 , яка була матір`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,4500 га, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯК №330621, та житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.07.1996 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Широківського (Криворізького) району Дніпропетровської області згідно з рішенням виконкому Олександрівської сільської ради народних депутатів №22 від 05.04.1996 року 2/3 частки, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.11.2010 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №2703-1/3 частки.

ОСОБА_1 є спадкоємицею п`ятої черги.

Після смерті ОСОБА_3 з письмовими заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори звернулася позивачка та відповідач.

Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження родинних відносин з померлим. Відповідачу також було відмовлено у вчинені нотаріальної дії з причин відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Заочним рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року по справі №197/929/15-ц ОСОБА_2 було відмовлено у задоволені позову про визнання права власності на вказане вище нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Позивачка у судовому засіданні зазначила, що більшість свого часу приділяла своєму дідусю ОСОБА_3 , який перебував у поважному віці та потребував сторонньої допомоги. Відповідач не спілкувався з дідусем, не цікавився його здоров`ям, не надавав матеріальної допомоги. Позивачка забезпечувала ОСОБА_3 всім необхідним ліками та продуктами харчування. Останній страждав на атеросклероз та з серпня 2013 року був прикутий до ліжка. Позивачка возила дідуся до медичних закладів та оплачувала його лікування. Після смерті ОСОБА_3 позивачка здійснювала поховання дідуся.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в засіданні зазначили, що позивачка тривалий період часу проживала зі спадкодавцем, надавала необхідне лікування, піклувалася про його здоров`я, забезпечувала матеріально, оплачувала комунальні послуги, купувала продукти харчування та готувала. Натомість відповідач не цікавився здоров`ям діда, не надавав допомоги, тривалий період часу не спілкувався з ним.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №676/6852/17 (провадження №61-17477св19),від 02 березня 2020 року у справі №133/1625/18 (провадження №61-1419св20), від 19 лютого 2020 року у справі №205/5168/18 (провадження №61-18878св19), від 19 червня 2019 року у справі №491/1111/15-ц, які згідно з положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Так, наявними матеріалами справи, медичними документами, показами свідків підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_2 не спілкувався з дідом, не цікавився його здоров`ям, не надавав матеріальної допомоги, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві.

Враховуючи вищевикладене, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Також суд зазначає, що статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Суд може задовольнити позов щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування за наявності сукупності наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне ставлення і спілкування, емоційна підтримка тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири тощо; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

У Пленумі Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Безпорадний стан спадкодавця повинен підтверджуватися медичними документами, а не показаннями свідків. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець попередньої черги, заперечує право позивача на спадщину, до такого висновку дійшов ВС у чисельних постановах від 01 червня 2020 року у справі №431/5445/19, від 30 травня 2019 року у справі №346/1178/17, від 01 березня 2021 року у справі №233/5990/18, від 22 квітня 2021 року №331/6453/18, від 24 січня 2024 року у справі №640/19045/17, які згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Так, наявними матеріалами справи, медичними документами, показами свідків підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_1 тривалий час опікувалась над спадкоємцем, матеріально його забезпечувала, надавала йому необхідну допомогу протягом його хвороби, під час якої останній не міг самостійно забезпечувати свої потреби, що було викликано його тяжкою хворобою.

Враховуючи вищевикладене, в цій частині позовні вимоги також є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа - Територіальна громада в особі Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області (місцезнаходження: 53700, Дніпропетровська область, Криворізький район, с-ще Широке, вул. Соборна, буд.107) про усунення від права спадкування та встановлення черговості одержання права на спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити черговість одержання права на спадкування та надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право на спадкування у першій черзі спадкоємців за законом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 19.12.2025.

С у д д я: О.Г. Геря