Провадження № 2/369/1196/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., представника позивача Йори Д.С., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Агбонгале Л.С., представника третьої особи Романенко Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу № 369/19066/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про стягнення заборгованості зі сплати за спожиті комунальні послуги, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про зобов`язання укласти договір про надання комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованість зі сплати за спожиті комунальні послуги та три відсотки річних від простроченої суми, а також понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на території військового містечка № НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) розташована військова частина НОМЕР_1 .

Згідно з директивою Міністра оборони України від 25.07.2005 № Д-322/1/100 та відповідно до акту прийому-передачі будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_4 , затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 29.11.2006, будівлі та споруди військового містечка за адресою: АДРЕСА_2 передано на баланс до Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі Київське КЕУ) та закріплене на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .

Згідно з додатком № 1 до вищевказаного акту прийому-передачі до складу вказаного майна, поміж іншого, входить будинок АДРЕСА_3 .

Згідно з довідкою Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 05.09.2023 № 02-11/1598 у квартирі АДРЕСА_4 проживають та зареєстровані:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 24.05.2006 по цей час;

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 24.05.2006 по цей час;

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 18.07.2007 по цей час.

Право користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_4 визнане рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.11.2005 року у справі № 22А-2801/2005 р.

Забезпечення військового містечка № НОМЕР_4 комунальними послугами (водопостачання та водовідведення, теплопостачання, електропостачання, вивезення сміття) здійснює Київське КЕУ на підставі відповідних договорів, укладених військовою частиною НОМЕР_1 .

З огляду на те, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_5 , вона є користувачем комунальних послуг, надання яких забезпечує Київське КЕУ.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 про нарахування та сплату ОСОБА_1 комунальних послуг з січня 2017 року по липень 2023 року їй надані комунальні послуги з вивезення сміття, водопостачання, опалення та електропостачання на загальну суму 77 042 грн. 72 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В грудні 2023 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження і відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості зі сплати за спожиті комунальні послуги, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що пропущено строк позовної давності, комунальні послуги такі як водопостачання та електроенергія обліковуються встановленими та повіреними лічильниками, відповідно до зафіксованих показників лічильників, заборгованість зі сплати цих послуг відсутня, щодо послуг теплоенергії та вивозу сміття, то ці послуги ОСОБА_1 не отримувала та не отримує.

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Київське КЕУ, про зобов`язання укласти договір про надання комунальних послуг.

Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані тим, що забезпечення військового містечка № НОМЕР_4 комунальними послугами здійснюється Київським квартирним експлуатаційним управління, яке надає комунальні послуги відповідно до договір укладених з Військовою частиною НОМЕР_1 .

29 жовтня 2010 року рішенням Антимонопольного комітету України, визнано що військова частина НОМЕР_1 займає монопольне становище на ринку надання житлово-комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача.

Відповідно до наказу МОУ №400 від 03 серпня 2016 року «Про затвердження Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України» (зареєстроване МУЮ 29 серпня 2016 року за № 1191/29321) між Київським квартирно-експлуатаційним управлінням та військовою частиною НОМЕР_1 укладено договори відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв. Пунктом 12 наказу визначено, що бюджетні установи, які не є платниками житлово-комунальних послуг, кошти одержані від споживачів (діяльності гуртожитків, готелів, комендантських дільниць, засобів тимчасового розміщення і проживання тощо) як плата або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії, перераховують у повному обсязі не менше одного разу на місяць на рахунки відповідних квартирно-експлуатаційних органів на підставі укладених з ними договорів. Квартирно-експлуатаційні органи здійснюють контроль за нарахуванням бюджетними установами плати за житлово-комунальні послуги, своєчасністю і повнотою їх перерахування та спрямовують ці кошти на оплату комунальних послуг та енергоносіїв (ведуть оперативний облік дебіторської заборгованості мешканців на підставі звітів наданих військовими частинами, установами). Тобто первинні документи ведуться та зберігаються у військовій частині. Для приведення у відповідність договірних стосунків з мешканцями військового містечка № НОМЕР_4 , Київське КЕУ на адресу Військової частин НОМЕР_1 направлялись листи та проекти типових договорів. У договорі про надання послуги, який складається відповідно до правил надання послуги та типового договору чітко визначено перелік прав та обов`язків сторін, які є невід`ємним додатком такого договору. Це дає змогу визначити сфери відповідальності виконавця послуги та зобов`язати споживачів дотримуватися визначених правил. Військова частина НОМЕР_1 до цього часу не уклала відповідних договорів з мешканцями військового містечка № НОМЕР_4 в АДРЕСА_2 .

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 970 від 13.09.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/9615/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 року у зв`язку з мобілізацією головуючого судді Дубас Т.В. вказану справу передано на розгляд судді Янченку А.В.

Ухвалою суду від 17.09.2024 року (суддя Янченко А.В.) вказану справу прийнято до розгляду.

В травні 2025 року військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на зустрічний позов, в якому заперечувала проти його задоволення, наголошуючи на тому, що не є безпосереднім надавачем послуг.

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме просила витребувати з військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії квитанцій про нарахування житлово-комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_5 користувачем якої вона є, починаючи з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2023 року, надавши належним чином завірену копію адвокатського запиту, на який станом на день звернення до суду к цим клопотанням, відповідь надана не була.

Ухвалою суду від 14 травня 2025 року вказане клопотання було задоволено.

07 жовтня 2025 року, військова частина НОМЕР_1 в своїй заяві повідомили, що відомості нарахування за комунальні послуги за 2020-2021 роки знищено, що підтверджується Актом від 01.04.2025 № 3367 «Про вилучення для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду».

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи підтримали задоволення первісних позовних вимог та заперечили проти задоволення зустрічних позовних вимог, відповідач та його представник заперечили проти задоволення первісних позовних вимог та підтримали задоволення зустрічних позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що на території військового містечка № НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) розташована військова частина НОМЕР_1 .

Згідно з директивою Міністра оборони України від 25.07.2005 № Д-322/1/100 та відповідно до акту прийому-передачі будівель, споруд і території військового містечка № НОМЕР_4 , затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 29.11.2006, будівлі та споруди військового містечка за адресою: АДРЕСА_2 передано на баланс до Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі Київське КЕУ) та закріплене на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 .

Згідно з додатком № 1 до вищевказаного акту прийому-передачі до складу вказаного майна, поміж іншого, входить будинок АДРЕСА_3 .

Згідно з довідкою Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 05.09.2023 № 02-11/1598 у квартирі АДРЕСА_4 проживають та зареєстровані:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 24.05.2006 по цей час;

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 24.05.2006 по цей час;

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 18.07.2007 по цей час.

Право користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_4 визнане рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.11.2005 року у справі № 22А-2801/2005 р.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до вказаної правової норми будівлі та споруди, що знаходяться на території військового містечка, є військовим майном, зокрема й квартира, в якій відповідач проживає разом із членами сім`ї.

Забезпечення військового містечка № НОМЕР_4 комунальними послугами (водопостачання та водовідведення, теплопостачання, електропостачання, вивезення сміття) здійснює Київське КЕУ на підставі відповідних договорів, укладених військовою частиною НОМЕР_1 .

Відповідно до договору від 19.01.2022 № 62-/4, укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 та Київським КЕУ, останнє надає військовій частині послуги з водопостачання та водовідведення у військовому містечку № НОМЕР_4 , а військова частина зобов`язується своєчасно та в повному обсязі прийняти та оплатити ці послуги.

Згідно з договором від 19.01.2022 № 61-/3, укладеним між військовою частиною НОМЕР_1 та Київським КЕУ, останнє надає військовій частині послуги з постачання теплової енергії за адресою: військове містечко № НОМЕР_4 , ДОС № 3, с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області, а військова частина зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити ці послуги.

Відповідно до договору від 19.01.2022 № 0799-202204/5, укладеним між військовою частиною НОМЕР_1 та Київського КЕУ, військова частина НОМЕР_1 не є платником житлово-комунальних послуг, кошти, одержані від платних споживачів (діяльність гуртожитків, готелів, комендантських дільниць, засобів тимчасового розміщення і проживання тощо), як плата або відшкодування за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії, перераховує у повному обсязі але не менше одного разу на місяць (до 20 числа кожного місяця) на рахунки Київського КЕУ на підставі зазначеного договору.

З огляду на те, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_5 , вона є користувачем певних комунальних послуг, надання яких забезпечує Київське КЕУ.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з позовом, військова частина НОМЕР_1 вказувала на те, що Київське КЕУ є належним виконавцем комунальних послуг з вивезення сміття, водопостачання, опалення та електропостачання, в тому числі і для відповідача, яка зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_4 , однак не виконує своїх зобов`язань щодо оплати за надані послуги.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За змістом положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 201/6130/19 (провадження № 61-9966св21) дійшов висновку, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (ст.12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що в ході розгляду справи військова частина НОМЕР_1 не надала достатніх, належних та допустимих доказів, що у період з січня 2017 по липень 2023 р.р., споживачу ОСОБА_1 дійсно надавалися такі комунальні послуги, як вивезення сміття та опалення взагалі, а електропостачання і водопостачання в заявлених позивачем обсягах.

Так, до позовної заяви долучено лише довідку про нарахування та сплату коштів за послуги за квартирою, в якій проживає відповідач, договори про надання послуг укладені між військовою частиною НОМЕР_1 та Київським КЕУ, акт від 01 квітня 2025 року про вилучення для знищення документів. Однак, жоден із вказаних документів не містить інформації на підтвердження факту постачання вищевказаних послуг, періоду їх постачання і обсягу їх постачання саме для відповідача ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_4 .

Посилання позивача на те, що 01 квітня 2025 року були вилучені та знищені всі відомості нарахування за комунальні послуги за 2020-2021 роки, не є підставою для звільнення військової частини НОМЕР_1 від обов`язку доказування. Останній не був обмежений в подачі письмових доказів до суду станом на день звернення з первісним позовом, тобто до знищення зазначених відомостей.

Сама лише сформована позивачем довідка про нарахування та сплату коштів за комунальні послуги, не може бути належним доказом надання таких послуг у вказаній квартир. Водночас, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 , вказувала, що вона дійсно є користувачем квартири АДРЕСА_4 . І вона дійсно є споживачем певних комунальних послуги, а саме: водопостачання та електропостачання. Відповідач надала суду інформацію про показники лічильників (вузлів обліку), які встановлені та взяті на облік позивачем військовою частиною НОМЕР_1 , щодо яких останній не заперечував, та дублікати чеків (платіжних інструкцій) про сплату за використану електроенергію та водопостачання, відповідно яких, наявність заборгованості по обом показникам, відсутня.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про зобов`язання укласти договір про надання комунальних послуг, то даний позов був заявлений до неналежного відповідача, так як військова частина НОМЕР_1 не є надавачем комунальних послуг. Позивач за зустрічним позовом, протягом всього часу розгляду справи, не скористалася своїм правом заявити клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 242/3711/20 (провадження № 61-14162св21) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивачів.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Первісний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про стягнення заборгованості зі сплати за спожиті комунальні послуги залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про зобов`язання укласти договір про надання комунальних послуг залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено: 18.12.2025 року.

Суддя А.В. Янченко