УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Аббасова Н.В., вивчивши позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 26.09.2025 цивільну страву за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено для розгляду за підсудність до Шевченківського районного суду м.Києва.

Вказана ухвала мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 отримав статус внутрішньо-переміщеної особи та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м.Києва.

02.12.2025 матеріали вищевказаної цивільної справи надійшли на адресу Шевченківського районного суду м.Києва та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 передана для розгляду судді Аббасовій Н.В.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду міста Києва, з огляду на наступне.

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Велика Палата ВС у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи викладене, враховуючи, що фактично спір у даній справі виник щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавались за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна, а саме Шевченківським районним судом м. Харкова.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 187, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - направити за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Харкова.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Аббасова