Справа № 489/2631/22
Провадження № 6/489/303/25
Ухвала

Іменем України

30 грудня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Костюченко Г.С., розглянувши заяву Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дубліката судового наказу виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини з боржника ОСОБА_2 ,

встановив.

24 грудня 2025 представник заявника звернувся до суду з заявою, якою просив видати дублікат судового наказу № 2-н/489/487/22 (489/2631/22) виданий 14 жовтня2022 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стянення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що на виконанні в Інгульському ВДВС перебуває виконавче провадження № 71194857 з примусового виконання судового наказу № 489/2631/22 від 14.10.2022. 06.03.2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальською Марією Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

24.04.2025 року, виконавче провадження № 71194857 передано до виконання старшому державному виконавцю Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатовській А.М. Станом на 22.12.2025 виконавче провадження № 71194857 перебуває на виконанні у головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатовської А.М.

У зв`язку з постійними обстрілами м. Миколаєва Російською Федерацією, адміністративна будівля відділу за адресою: АДРЕСА_1 пошкоджена обстрілами та у 2023 році змінена на АДРЕСА_2 . Встановити більш детальну інформацію щодо судового наказу № 489/2631/22 від 14.10.2022 не надається можливим. Подальше проведення виконавчих дій та виконання рішення суду без виконавчого документа неможливе.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судовим наказом Ленінського районного суду від 14 жовтня 2022, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 248 грн. 10 коп.

06.03.2023 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальською Марією Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

24.04.2025 року, виконавче провадження № 71194857 передано до виконання старшому державному виконавцю Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатовській А.М.

Станом на 22.12.2025 виконавче провадження № 71194857 перебуває на виконанні у головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатовської А.М.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Статтею 1 Закону України « Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення», у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Тобто, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання (або поновлення цього строку судом).

При цьому, за дотримання вказаних умов, сама по собі видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових обов`язків, окрім тих, які передбачені рішенням суду, оскільки дублікат має відтворювати втрачений оригінал виконавчого документу. Натомість відсутність виконавчого документа, унеможливлює примусове виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник заявника у своїй заяві зазначає, що у зв`язку з постійними обстрілами м. Миколаєва Російською Федерацією, адміністративна будівля відділу за адресою: АДРЕСА_1 пошкоджена обстрілами та у 2023 році змінена на АДРЕСА_2 .

Встановити більш детальну інформацію щодо судового наказу № 489/2631/22 від 14.10.2022 не надається можливим. Подальше проведення виконавчих дій та виконання рішення суду без виконавчого документа неможливе.

Відповідно до ч.1 ст.168 ЦПК у судовому наказі зазначаються:

1) дата видачі наказу;

2) найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стягувача та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків стягувача та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника;

4) посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги;

5) сума грошових коштів, які підлягають стягненню;

6) сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника;

7) повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті;

8) відомості про порядок та строки подання заяви про скасування судового наказу;

9) дата набрання судовим наказом законної сили;

10) строк пред`явлення судового наказу до виконання;

11) дата видачі судового наказу стягувачу.

Аналізуючи зміст заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Ігнатовською А.М., ймовірно в силу необізнаності в нормах цивільного законодавства або професійної деформації, зазначено датою видачі виконавчого листа 14.10.2022 року, тоді як із тексту судового наказу вбачається, що датою видачі документу є 19.09.2022 року.

З аналізу наведених норм ЦПК України суд дійшов висновку та наголошує, що дата видачі виконавчого листа є дата його видачі судом (п.1 ч.1 ст.168 ЦПК), а не дата його фактичного оформлення та видачі стягувачу (п.11 ч.1 ст.168 ЦПК), яка відповідно до ч.2 ст.168 ЦПК вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред`явлення до виконання.

За таких обставин суд вважає, що при оформленні заяви про видачу дублікату виконавчого листа державним виконавцем допущено помилку, однак з огляду на відсутність надмірного формалізму у цивільному судочинстві, а також беручи до уваги зміст поданої заяви та доданих до неї матеріалів, з яких чітко вбачається намір заявника отримати дублікат виконавчого листа у справі №489/2631/22, зазначена помилка не є підставою для відмови у задоволені заяви у повному обсязі.

З досліджених матеріалів достеменно вбачається поважність звернення заявницею з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки останній було втрачено.

Оскільки для подальшого виконання судового рішення необхідний дублікат судового наказу, оригінал яких було втрачено при переїзді Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса), суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дубліката судового наказу виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 14 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини з боржника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Видати дублікат судового наказу № 2-н/489/487/22 (489/2631/22) виданий 19.09.2022 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «30» грудня 2025.

Суддя Г.С.Костюченко