Дата документу 16.12.2025 Справа № 333/3139/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2038/25 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Є.У.№ 333/3139/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Пантюх Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_2 , інтереси яких представляє ОСОБА_2 , на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява обґрунтована тим, що 25.02.2022 її син ОСОБА_3 на виконання врученої повістки прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У складі команди № НОМЕР_3 він був направлений до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який повернув вказану команду разом із ОСОБА_3 до м. Пологи Запорізької області.

Після повернення, цього ж дня, ОСОБА_3 разом з іншими членами зазначеної команди був направлений до військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася в районі населеного пункту АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця з дня відправлення його до військової частини НОМЕР_1 , тобто з 25.02.2022.

У зв`язку з високою інтенсивністю бойових дій у кінці лютого на початку березня 2022 року в районі м. Пологи Запорізької області військова частина НОМЕР_1 не мала можливості належним чином оформити особові справи багатьох мобілізованих, у тому числі й ОСОБА_3 . Подальша швидка окупація зазначеної території призвела до того, що під час тактичного відступу військова частина була вимушена знищити або залишити без евакуації свою службову документацію, що позбавило заявницю можливості надати офіційні документи, які підтверджують проходження служби ОСОБА_3 . Зазначене призвело до того, що військова частина НОМЕР_1 позбавлена можливості надати документи, які підтверджують факт проходження військової служби в її лавах ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 , виконуючи конституційний обов`язок із захисту незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_3 загинув у м. Пологи Запорізької області під час бойового зіткнення з військами Російської Федерації.

Згідно з висновком Пологівського міжрайонного відділення з Токмацьким підрозділом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, причиною смерті ОСОБА_3 стали множинні уламкові поранення голови, шиї, тулуба та лівої верхньої кінцівки, отримані під час бойових дій.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 загинув у бою, захищаючи Батьківщину як військовослужбовець.

Упродовж 20222025 років заявниця неодноразово зверталася до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_6 та військової частини НОМЕР_1 із заявами і запитами щодо підтвердження факту проходження служби ОСОБА_3 , обставин його загибелі та встановлення відповідного статусу. Водночас, всі отримані відповіді зводились до того, що запитувану інформацію надати та підтвердити неможливо, вся документація знищена.

Встановлення зазначеного факту необхідне заявниці для підтвердження статусу її сина як військовослужбовця, який загинув під час захисту Батьківщини, та для отримання соціальних гарантій і виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено факт, що військовослужбовець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 на території м. Пологи, Запорізької області під час проходження військової служби і виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини в районі ведення бойових дій, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації під час бойового зіткнення зі збройними силами Російської Федерації, фактично перебуваючи у складі військової частини Збройних сил України НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ВЧ НОМЕР_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту перебування ОСОБА_3 у складі військової частини НОМЕР_1 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що статус військовослужбовця підтверджується відповідними документами. Проте, на даний час документального підтвердження вказаного немає, оскільки вся документація військової частини НОМЕР_1 під час окупації була вивезена у невідомому напрямку, місце її перебування невідоме, а доказів, що підтверджують факт її знищення не існує.

Крім того, відповідно до рапорту від 30.04.2025, наданого тимчасово виконуючим обов`язки начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 до списків військової частини не зараховувався та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 не є.

У матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, які надають можливість зробити вірогідний висновок про загибель (смерть) ОСОБА_3 , а заявницею не надано вищевказаних доказів, які посвідчують статус військовослужбовця, зокрема, військовий квиток із відповідними записами, посвідчення офіцера. Тому факт перебування ОСОБА_3 у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України не є доведеним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 , зазначає, що рішення є законним і обґрунтованим. Підставою звернення до суду ОСОБА_1 слугувала відсутність військово-облікових документів військової частини, які були вивезені під час окупації м.Пологи у невідомому напрямку, а за лютий-квітень 2022 р.р. були знищені.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення ОСОБА_1 і її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частинами 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, зазначивши, що надмірною інтенсивністю бойових дій на початку збройної агресії Російської Федерації наприкінці лютого - початку березня 2022 року в районі м. Пологи, Запорізької області, військова частина НОМЕР_1 не встигла належним чином оформити багатьох мобілізованих, в тому числі і ОСОБА_3 . Крім того, через тимчасову окупацію АДРЕСА_1 , військова частина НОМЕР_1 при тактичному відступі із міста була вимушена в екстреному порядку знищувати /надійно приховати/ власну документацію або ж залишати її без евакуації. Зазначене призвело до того, що військова частина НОМЕР_2 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_1 , позбавлена можливості надати документи, які підтверджують факт проходження військової служби в її лавах ОСОБА_3 .

З такими висновками погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що 24.02.2022 староста Вербівського старостинського округу Пологівської міської ради Запорізької області ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_3 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_8 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.02.2025 ОСОБА_3 разом з іншими чоловіками с. Вербове, Пологівського району, Запорізької області був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому видали повістку про виклик до вказаного районного територіального центру комплектування на 25.02.2025 о 08:00 год. та повідомлення Вербицькому ліцею (за місцем роботи) про те, що ОСОБА_3 25.02.2025 призивається на військову службу згідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 (а.с.17).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Пологи Пологівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 25.03.2022 Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.15).

Згідно з довідкою Пологівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи з Токмацьким підрозділом КУ «ЗАПОРІЗЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ЗОР від 14.03.2022, причина смерті ОСОБА_3 : множинні, уламкові поранення голови, шиї, тулуба та лівої верхньої кінцівки (а.с. 16).

Відповідно до відповіді начальника Головного управління статистики у Запорізькій області №08-11/173/06-25 Шейко М., лікарські свідоцтва про смерть , лікарські свідоцтва про перинатальну смерть, фельдшерські довідки про смерть та копії рішень суду про встановлення факту смерті за 2022 рік були знищені на підставі листа Державної служби статистики України від 26.01.2024 №10/3-16/15-24.

Заявниця ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим повторно 12.01.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.14).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та військової частини НОМЕР_1 із заявами і запитами щодо підтвердження факту проходження служби ОСОБА_3 , обставин його загибелі та встановлення відповідного статусу.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 №2014 від 23.08.2022, у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації та тимчасової окупацією м. Пологи Запорізької області, командуванням військової частини НОМЕР_1 , відповідно до чинного законодавства, були вжиті вичерпні заходи щодо унеможливлення доступу ворога до документації військової частини. Тому на даний час, документально підтвердити факт проходження військової служби ОСОБА_3 , та надати таку інформацію не представляється можливим (а.с.20).

У відповіді №2135 від 06.09.2022 на депутатське звернення народної депутатки ОСОБА_7 щодо надання інформації про встановлення факту виконання громадянином ОСОБА_3 бойового завдання у складі підрозділу територіальної оборони Збройних Сил України, під час якого він загинув, начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 повідомив, що порушені у зверненні питання не належать до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_10 . У зв`язку з цим звернення було переадресоване за належністю до відповідної військової частини НОМЕР_2 (а.с21).

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 №2909 від 24.06.2023, командуванням військової частини НОМЕР_1 , відповідно до чинного законодавства, були вжиті вичерпні заходи щодо унеможливлення доступу ворога до документації військової частини. Тому на даний час, документально підтвердити факт проходження військової служби ОСОБА_3 , та надати таку інформацію не представляється можливим. Щодо наявної інформації про нібито існування свідків, які могли б підтвердити проходження ОСОБА_3 військової служби, то, за наданими поясненнями, таких осіб не встановлено ніхто не може підтвердити цей факт (а.с.23).

З листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №10/4954 від 07.08.2023 вбачається, що 24.02.2022 ОСОБА_3 була видана повістка про його явку 25.02.2022 рок до ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшою відправкою до Збройних Сил України та інших військових формувань в команді № 3029 через збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_9 . 25.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_11 була здійснена відправка команди №3029, в складі якої перебував ОСОБА_3 до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_9 . Того ж дня, відправлена команда № 3029, в тому числі і ОСОБА_3 , була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно ОСОБА_3 не був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_11 за вказаною повісткою. Після приїзду до АДРЕСА_1 , всі бажаючі зі складу команди № НОМЕР_3 , самостійно (добровільно) звернулися до військової частини НОМЕР_1 з метою проходження військової служби за мобілізацією в її складі. Військова частина НОМЕР_1 самостійно, без участі ІНФОРМАЦІЯ_2 проводила заходи з мобілізації людських ресурсів. Поіменні списки про призов на військову службу за мобілізацією військовозобов`язаних, які перебували на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 командуванням військової частини НОМЕР_1 не надавались. У зв`язку з зазначеним, підтвердити чи спростувати факт призову та проходження військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , вони не мають можливості.

Згідно відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 №2373 від 02.04.2024, в отриманій ним відповіді військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2023, наданій ІНФОРМАЦІЯ_12 , зазначено, що у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації та тимчасової окупацією м. Пологи Запорізької області, командуванням військової частини НОМЕР_1 , відповідно до чинного законодавства, були вжиті вичерпні заходи щодо унеможливлення доступу ворога до документації військової частини, внаслідок чого на даний час неможливо підтвердити факт проходження військової служби ОСОБА_3 (а.с24)

У повідомленні №9417 від 15.11.2024 тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_10 рекомендував ОСОБА_1 звернутися безпосередньо до військової частини, де можливо зберігається необхідна інформація щодо проходження військової служби ОСОБА_3 (а.с.25).

Відповідно до відповіді тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_11 №760/1/649 від 07.01.2025, під час службової перевірки, проведеної військовою частиною НОМЕР_2 , якій підпорядкована військова частина НОМЕР_1 , було встановлено, що ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих військовій частині НОМЕР_2 підрозділах військову службу не проходив та не проходить, як тимчасово прибулий особовий склад не обліковувався, інформація щодо перебування даного громадянина у відрядженні чи оперативному підпорядкуванні відсутня. Таким чином, інформація про потрапляння у полон чи загибелі ОСОБА_3 відсутня, а службове розслідування з приводу його можливої загибелі військовою частиною не проводилось, так як він не є військовослужбовцем зазначеної військової частини (а.с.26).

Згідно з довідкою №1559/10863, виданої 26.07.2025 командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_1 , у зв`язку з переформуванням.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер (загинув) ОСОБА_13 у м. Пологи Пологівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 , виданого 14.04.2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №77-п від 11.03.2022 та довідки про причину смерті від 11.03.2022, смерть ОСОБА_13 настала в машині, ушкодження отримані внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї, причина смерті: множинні, уламкові поранення голови, шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки.

Повідомленням №С/72 від 18.06.2022 було сповіщено ОСОБА_14 про загибель її чоловіка ОСОБА_13 , під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини.

Відповідно до витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2022 № 93, старшого сержанта ОСОБА_13 , головного сержанта першого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті артилерійського та мінометного обстрілу в районі населеного пункту Пологи Запорізької області, отримавши поранення несумісне з життям, з 06.03.2022 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Також передбачено виплату надбавки за проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію за особистий внесок у загальні результати служби 239% посадового окладу за березень 2022 року.

Згідно з витягу із підсумкового бойового донесення (вих. №438к1 від 31.08.2022) «намагаючись вивезти тіло ОСОБА_15 загинув ОСОБА_16 та ще один військовослужбовець».

В постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №490/6057/19-ц вказано, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами».

Таким чином, звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту смерті сина, під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, є належним способом захисту її прав, оскільки від його встановлення залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись із заявою, посилалася на те, що встановлення юридичного факту обумовлено необхідністю встановлення її сину ОСОБА_3 статусу військовослужбовця, який був мобілізований та загинув під час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, що надасть їй можливість отримання відповідних соціальних гарантій і виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінетів Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про основи національного спротиву» визначено, що комплектування органів військового управління, військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України здійснюється: у мирний час - військовослужбовцями за контрактом та за призовом особами офіцерського складу; в особливий період - військовослужбовцями за контрактом, за призовом особами офіцерського складу та територіальним резервом.

Відповідно до пункту 14.7 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, призначення (переміщення) військовослужбовців на посади згідно з мобілізаційним призначенням оформляються наказами по стройовій частині та не дублюються наказами по особовому складу.

Згідно з пунктом 1.4. Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 (надалі Інструкція №170, облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів по установі і організації (вищому військовому навчальному закладу та військовому навчальному підрозділу вищого навчального закладу, військовій частині, з`єднанню, органу військового управління), наказів по особовому складу та інших документів, передбачених цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 2.8. розділу ІІ Інструкції №170, зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.

Згідно з пунктом 1.3. розділу ІІІ Інструкції №170 особовий склад, який прибув по мобілізації, зараховується в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 2.7, 2.8 глави 2 розділу ІІ. Призначення (переміщення) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу проводиться наказом по стройовій частині після закінчення відмобілізування командирами цих частин відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом незалежно від номенклатури посад для призначення на мирний час. Ці накази є підставою для визначення посадового становища офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, запису відомостей про них до облікових документів, виписки та видачі їм документів, що посвідчують особу. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Пунктом 1.4. розділу ІІІ Інструкції №170 визначено, що у військових квитках особового складу, призваного по мобілізації, а в офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, крім того, в особових справах і послужних картках робиться запис про дату призову по мобілізації і направлення до місця служби, яка засвідчується підписом військового комісара і гербовою печаткою. Особам, які прибули по мобілізації безпосередньо до військових частин або перебували на цей час на навчальному зборі, відмітки про час їх призову робляться у військових квитках начальником штабу військової частини. До отримання офіцерами, особами рядового, сержантського і старшинського складу, призваними із запасу, документів, що посвідчують особу, в їхні військові квитки вносяться також записи про призначення на посаду та інші зміни в службовому становищі.

При видачі документів, що посвідчують особу, військові квитки в офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, призваних із запасу, вилучаються і зберігаються в їхніх особових справах.

Відповідно до пункту 5 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Таким чином, статус військовослужбовця підтверджується відповідним документом.

Водночас, свідок ОСОБА_17 , який перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , у судовому засіданні повідомив, що після того, як військовослужбовці збройних сил російської федерації увійшли до міста, вони сховали на території станції технічного обслуговування свої військові форми та документи, однак у подальшому внаслідок обстрілу зазначене майно було знищено пожежею.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерством розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, м. Пологи Пологівської міської територіальної громади є тимчасово окупованою територією з 03.03.2022 року.

Таким чином, на момент загибелі ОСОБА_3 , зазначена територія вже перебувала в умовах тимчасової окупації.

З відповідей військової частини НОМЕР_1 вбачається, що командуванням військової частини вжиті вичерпні заходи щодо унеможливлення доступу ворога до документації військової частини. Тому на даний час, документально підтвердити факт проходження військової служби ОСОБА_3 , не представляється можливим.

У судовому засіданні першої інстанції, представник військової частини НОМЕР_2 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_18 повідомив, що ймовірно, документація була знищена з метою запобігання її потраплянню до рук ворога.

Виходячи зі змісту наведеного вище положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_3 перебував на військовій службі з дня відправлення його у військову частину НОМЕР_1 , тобто з 25.02.2022 року.

Вказані обставини і статус ОСОБА_3 як військовослужбовця підтвердили опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , які пояснили, що, ОСОБА_3 був оформлений військовослужбовцем, йому була видана зброя і амуніція, він виконував бойові завдання разом з ОСОБА_13 , як призваний на військову службу під час мобілізації, а також свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_21 , які повідомили, що бачили ОСОБА_3 наприкінці лютого 2022 року у військовій формі та зі зброєю.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що ОСОБА_3 залишався з 03.03.2022 року у них вдома з ночівлею та виконував завдання разом з її загиблим чоловіком ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_14 бачила фотографію транспортного засобу, на якому загинули ОСОБА_3 та її чоловік, з якої вбачається, що снаряд влучив у верхню частину автомобіля та пройшов між водієм і пасажиром переднього сидіння.

Відповідно до витягу із підсумкового бойового донесення (вих. №438к1 від 31.08.2022) «намагаючись вивезти тіло ОСОБА_15 загинув ОСОБА_16 та ще один військовослужбовець».

Свідок ОСОБА_19 повідомив, що 06.03.2022 поблизу сільського кладовища (с. Пологи) відбувся бій. Незважаючи на те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_3 мали інше службове завдання, вони вирушили на підкріплення й потрапили під обстріл з боку ворожого БТРа, унаслідок чого загинули.

Згідно з довідкою Пологівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи з Токмацьким підрозділом КУ «ЗАПОРІЗЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ЗОР від 14.03.2022 року, причина смерті ОСОБА_3 : множинні, уламкові поранення голови, шиї, тулуба та лівої верхньої кінцівки.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №77-п від 11.03.2022 та довідки про причину смерті від 11.03.2022, смерть ОСОБА_13 настала в машині, ушкодження отримані внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї, причина смерті: множинні, уламкові поранення голови, шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки.

Врахувавши пояснення свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , а також з урахуванням медичних документів ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , відповідно до яких останні отримали схожі характерні від вогнепальної зброї поранення, що призвели до смерті, районний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що «інший військовослужбовець» про якого згадується у витязі із підсумкового бойового донесення (вих. №438к1 від 31.08.2022) є ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи достатньо і належно доведено факт, у зв`язку із надмірною інтенсивністю бойових дій на початку збройної агресії російської федерації, тобто наприкінці лютого - початку березня 2022 року, в районі м. Пологи Запорізької області, військова частина НОМЕР_1 не встигла належним чином оформити багатьох мобілізованих, в тому числі і ОСОБА_3 . Крім того, через тимчасову окупацію м. Пологи Запорізької області, військова частина НОМЕР_1 при тактичному відступі із міста була вимушена в екстреному порядку знищувати /надійно приховати/ власну документацію або ж залишати її без евакуації. Зазначене призвело до того, що військова частина НОМЕР_2 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_1 , позбавлена можливості надати документи, які підтверджують факт проходження військової служби в її лавах ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 , інтереси яких представляє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя 18 вересня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Д.А. Трофимова