ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/11426/20
Провадження № 22-ц/821/2233/25
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

скаржник: Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради

представник скаржника: ОСОБА_1

орган, дії якого оскаржуються : державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства управління юстиції ( м. Київ) Яжук С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради - Зінченка Олександра Васильовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року(постановлену під головуванням судді Марцішевської О.М. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст ухвали складений 05 листопада 2025 року) у справі за заявою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства управління юстиції (м . Київ) Яжук С.С., -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

31 жовтня 2025 року представник Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської - Зінченко О.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 712/11426/20, в обгрунтування якої зазначив, що 11 листопада 2021 року Соснівський районний суд м.Черкаси ухвалив рішення у справі за скаргою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С.

Після ознайомлення із судовим рішенням ним було встановлено, що при написанні допущено помилки та описки, а саме: у прохальній частині скарги було зазначені вимоги про скасування:

1) постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670);

2) постанови про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670);

3) постанови про стягнення витрат старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670). Тобто скарга складалась з 3-х вимог про скасування постанов із різним предметом і сумою стягнення.

В ухвалі від 11 листопада 2021 року головуючим суддею Романенко В.А. винесено ухвалу, згідно якої ухвалено скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С., задоволити. Проте, далі зазначено: «скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП № 67208670) про стягнення солідарно з Черкаської міської ради, Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням автомобіля у розмірі 721 823,71 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та судові витрати у розмірі 9 652,83 грн, а всього -761 536,54 грн.

Таким чином, цей пункт підпадає лише під пункт 1 скарги Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, що йде у супереч з абзацом 1 резолютивної частини ухвали, адже в 1 абзаці зазначено, що скаргу задоволено, без уточнення «частково» або «у частині». У свою чергу, таке формулювання впливає на подальші дії посадових осіб, адже: Державна казначейська служба України не може здійснити проплату, враховуючи, що скарга була задоволена, але зазначено в резолютивній частині тексту про Постанову ВП № 67208670, яка стосувалась за змістом Постанови про стягнення виконавчого збору та Постанови про стягнення витрат, - лише в частині «відкриття виконавчого провадження».

Проте, зазначає заявник, для ДВС такий зміст ухвали надав підстави накласти арешт на майно Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради за не виконання двох інших постанов, а саме: Постанови про стягнення виконавчого збору (ВП №67208670) від 20.10.2021 з боржника: Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, сума виконавчого збору у становить: 76 153,65 грн; Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження (ВП № 67208670) від 20.10.2021 з боржника: Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, сума витрат виконавчого провадження становить: 129,99 грн, - що на сьогодення призвело до публічного обтяження майна ДЖКК ЧМР, оскільки зазначені постанови стали підставою для початку виконавчого провадження і арешту майна боржника.

На підставі наведеного, заявник просить суд ухвалити додаткове рішення в частині скасування:

Постанови про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670) на 76 153,65 грн;

Постанови про стягнення витрат старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670) на 129,99 грн;

Зазначити про прийняте додаткове рішення в ухвалі, постановленій Соснівським районним судом м.Черкаси від 11 листопада 2021 року по вищевказаній справі та прописати ухвалу з урахуванням викладеного вище.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року заяву Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства управління юстиції (м. Київ) Яжук С.С. -залишено без розгляду.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заява про ухвалення додаткового рішення подана після закінчення строку виконання рішення, тому на підставі ст.127 ЦПК України вказану заяву слід залишити без розгляду.

Одночасно заявникуроз`яснено, що стосовно вимог скарги про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження у справі № 712/11426/20 ухвалене рішення про відмову у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, оскільки питання з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження, віднесені до юрисдикції адміністративних судів. Вказана ухвала набрала законної сили та оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.11.2021, також вручена поштою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради 10.11.2021 згідно поштового повідомлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року, представник Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської - Зінченко О.В. подав 14 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не враховано практику Європейського суду та висновки Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень під час прийняття рішення, просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтування апеляційної скарги аналогічне обґрунтуванню заяви про ухвалення додаткового рішення, крім того посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено копію з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, яка була надана суду.

Вказує, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчення виконавчого провадження можливе у випадку закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Таким чином, законодавець передбачає автоматичну пролонгацію процесуальних строків у разі, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів, - у ситуації із заборгованістю за вказаним виконавчим провадженням, то заборгованість не погашена не через вину департаменту , а через рішення суду першої інстанції.

Вважає, що враховуючи пролонгацію процесуальних строків, яка визначена п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та враховуючи обставини , які виникли незалежно від скаржника, склалась ситуація, яка створює прецедентну колізію між органами влади.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали, не були враховані нормативні акти, якими зупинявся перебіг строку позовної давності.

Вказує, що з 02.04.2020 до 30.06.2023 перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень ( п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

З 17.03.2022 до 03.09.2025 період зупинення перебігу строків позовної давності, пов`язаний із введенням в Україні воєнного стану.

Після 04 вересня 2025 року почали діяти строки позовної давності на підставі Закону України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності».

Вважає, що боржник прострочив виплату в період дії зупинки строків позовної давності, тому цей строк ще не починав обчислюватися і його початком слід вважати 04.09.2025.

У оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилався на ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» , якою визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, тому, на думку скаржника, зроблений судом висновок в ухвалі є передчасним та неповним, що, у свою чергу, має ознаки порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що законодавець не поєднує терміни «строк виконання рішення» та «строк пред`явлення», оскільки юридично це різні строки, які мають своє поле правового впливу.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2021 року Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С., в якій просив скасувати 1) постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670); 2) постанови про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670); 3) Постанови про стягнення витрат старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП №67208670).

02 листопада 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у відкритті провадження по скарзі Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С., в частині оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження. Роз`яснено Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, що питання з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження віднесені до юрисдикції адміністративних судів.

В іншій частині вимог, скарга була призначена до розгляду в судовому засіданні та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року скаргу Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. - задоволено. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. від 20.10.2021 року (ВП № 67208670) про стягнення в солідарному порядку з Черкаської міської ради, Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля у розмірі 721 883,71 грн., моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. та судових витрат у розмірі 9 652,83 грн., а всього 761 536,54 грн. Вказана ухвала залишена без змін Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Залишаючи заяву Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про ухвалення додаткового рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заява про ухвалення додаткового рішення подана після закінчення строку виконання рішення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Оскільки рішення суду виконується на підставі виконавчого документу, який видає суд, то строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, варто також обчислювати, виходячи із положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відтак, саме цей час відведений для того, що подати до суду заяву про винесення додаткового рішення суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас, процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина перша статті 127 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2021 року набрала законної сили 23 грудня 2021 року, відповідно, строк виконання рішення суду закінчився 23 грудня 2024 року.

Оскільки заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 712/11426/20 було подано до суду 31 жовтня 2025 року після спливу строку на виконання рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення заяви без розгляду на підставі ст. 127 ЦПК України.

Колегія суддів зауважує, що подання заяви про ухвалення додаткового рішення поза межами встановленого ч. 2 ст. 270 ЦПК України, строку, є підставою для залишення такої заяви без розгляду, а Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради втратив право на вчинення процесуальної дії у зв`язку із закінченням таких строків, як це зазначено у положеннях ст. 126,127 ЦПК України.

Є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не були враховані нормативні акти, якими зупинявся перебіг строку позовної давності, оскільки скаржником ототожнено поняття «строк позовної давності» і «процесуальний строк», які мають різні терміни та значення.

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Цивільні процесуальні строки - проміжки часу для вчинення процесуальних дій судом і учасниками процесу в цивільному судочинстві.

За способом встановлення розрізняють два види процесуальних строків: встановлені законом та встановлені судом.

Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Законні строки - це ті строки, вказівка на які міститься в нормах ЦПК України і які не можуть бути змінені з волі суб`єктів цивільного судочинства.

Судовий строк - строк, установлений за розсудом суду. До даного виду належать строки: не встановлені законом; обумовлені конкретними обставинами справи; обумовлені судом або суддею.

Колегія суддів зауважує, що заявником були порушені процесуальні строки, які визначені нормами ЦПК України, до яких не застосовується строк позовної давності, з цих підстав відхиляються як необґрунтовані, доводи апеляційної скарги, що боржник прострочив виплату в період дії зупинки строків позовної давності, тому цей строк ще не починав обчислюватися і його початком слід вважати 04.09.2025.

Крім того, судом першої інстанції вірно роз`яснено скаржнику щодо вимог скарги про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження у справі № 712/11426/20, щодо яких ухвалене рішення про відмову у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, оскільки питання з приводу оскарження вищенаведених постанов державного виконавця віднесені до юрисдикції адміністративних судів.

І як вірно зазначено судом першої інстанції, ухвала про відмову у відкритті провадження від 02 листопада 2021 року оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.11.2021, а копію ухвали Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради отримав 10.11.2021.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції розглянув скаргу на дії державного виконавця, подану 01.11.2021 та прийняв відповідно ухвали про відмову у відкритті провадження від 02.11.2021 і по суті скарги від 11.11.2021, та прийшов до вірного висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду з підстав подання заяви після спливу строку на виконання рішення.

Інші доводи, наведені представником Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради - Зінченко О.В. в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, проте суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 270, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради - Зінченка Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року у справі за заявою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства управління юстиції (м . Київ) Яжук С.С залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 29 грудня 2025 року/