Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Крегул М.М.,

з участю секретаря судового засідання Мішко М.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою адвоката Шерегі Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ластівка Алевтина Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Адвоката Шерегі В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що позивач являється спадкоємицею майна свого покійного чоловіка - ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя покійному чоловіку ОСОБА_3 позивачки ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської Ради народних депутатів №83 від 27.04.1990 було виділено земельну ділянку площею 0,045 га під будівництво індивідуального житлового будинку у кварталі по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про відведення червоних ліній і меж ділянки в натурі від 14.06.1990 вказана земельна ділянка була відведена ОСОБА_3 під забудову.

В червні 1990 року ОСОБА_3 отримано від Архітектурно-планувального бюро Управління архітектури і містобудування м. Ужгорода вихідну технічну документацію (будівельний паспорт) на право будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

13.12.2022 року ОСОБА_3 видано технічний паспорт об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку садибного типу) готовністю 14%.

У зв`язку із тим, що позивачка - ОСОБА_2 - є спадкоємицею майна покійного ОСОБА_3 , остання звернулася до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради щодо реєстрації за собою права власності на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок садибного типу) готовністю 14%, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас , позивачці в усному порядку було відмовлено в наданні вказаної адміністративної послуги через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на згадану недобудову, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи те, що у спірних правовідносинах будівництво здійснювалось згідно із законом, то з огляду на смерть забудовника до завершення будівництва, його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини на підставі статті 1216 Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки спірний об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок садибного типу) готовністю 14%, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , був побудований померлим ОСОБА_3 на виділеній йому земельній ділянці, відведеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, однак останній за життя не встиг ввести вказаний об`єкт в експлуатацію та отримати правовстановлюючий документ на нерухоме майно, позивач вважає, що вона, як спадкоємець померлого, набула права та обов`язки забудовника на підставі ст. 1218 ЦК України.

З урахуванням наведеного позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок садибного типу) готовністю 14%, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач Ужгородська міська рада, не погоджуючись із доводами позовної заяви в особі представника Ленько А. подано до суду письмовий відзив на позовну заяву . Доводи поданого відзиву зводяться до того, що матеріали справи не містять відомостей щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно з ОСОБА_3 , а останній за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку та спірне домоволодіння, а тому, вони не є об`єктом спадкування і не увійшли до спадкової маси. Також відповідач вказує на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачеві було відмовлено у реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 14%, чи надано постанови нотаріусом про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва на спадщину . У зв`язку з цим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено 27.04.1990 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів прийнято рішення № 83 про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків у кварталі по АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,045га (поз.22), що підтверджується випискою з рішення.

В червні 1990 року ОСОБА_3 отримав від Архітектурно-планувального бюро Управління архітектури і містобудування м. Ужгорода вихідну технічну документацію (будівельний паспорт) на право будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

13.12.2022 року ОСОБА_3 видано технічний паспорт об`єкта незавершеного будівництва (житлового будинку садибного типу) готовністю 14%.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у віці 72 кроків, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 01.05.2023 року.

Згідно довідки виданої державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. № 627/02-14 від 19.12.2023 року слідує, що до майна померлого ОСОБА_3 , спадкоємцем є дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 цього Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст. 1225 ЦК України).

За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації . Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Сам факт створення нерухомого майна за відсутності передбачених законом умов, необхідних для встановлення права власності на нього, не може бути підставою для визнання такого права.

Крім того, оформлення права власності з видачею правовстановлюючих документів проводиться лише на об`єкти, які введені в експлуатацію.

Зокрема, як вбачається з Постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови № 5 від 28.06.91р. «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», п.8 зазначає, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно і вправі розпоряджатись цим на свій розсуд. А пункт 9 цієї постанови зазначає, що оскільки визначення розміру пайових внесків віднесено до виключної компетенції загальних зборів членів ГБК, судам необхідно виходити з цих даних кооперативу.

Позивач у позовній заяві стверджує, що вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради щодо реєстрації за собою права власності на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок садибного типу) готовністю 14%, розташований за адресою: АДРЕСА_2 і їй було усно відмовлено в наданні вказаної адміністративної послуги через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на згадану недобудову.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, позивачем не долучено доказів, що ОСОБА_2 подавала необхідні документи для оформлення свідоцтва про право власності на спірний об`єкт нерухомості.

Зокрема, матеріали справи також не містять жодних доказів відмови Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради у наданні вказаної послуги чи постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, чи видачі свідоцтва на спадщину .

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2 не надала жодного допустимого і належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог на підставі яких можна було б визнати за нею право власності на оспорюваний об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок садибного типу) готовністю 14%, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а також доказу порушення її права, за захистом якого позивач звернулася до суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що обставини на які посилається позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а докази подані позивачем не підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому, суд вважає , що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви адвоката Шерегі Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ластівка Алевтина Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Ужгородська міська рада (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ластівка Алевтина Василівна (місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47).

У зв`язку з перебування судді у щорічній відпустці, повний текст рішення складено та підписано 14.05.2025 року о 15 год. 15 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул