Провадження № 2/686/5899/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Данилишиної К.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Військторгсервіс» про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міьскраойнного суду Хмельницької області із позовом до Концерну «Військторгсервіс» про зобовязання вчинити дії, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до наказу начальника західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» позивача переведено з посади начальника дільниці заступника начальника філії дільниці № 2 Хмельницька, Чернівецька, Тернопільська області філії «Західна» Концерну «Військторгсервіс» на посаду завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс», на якій позивач і працює на сьогоднішній день.

02.05.2022 ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони Хмельницької області з командиром добровольчого формування Хмельницької міської територіальної громади № 5 «Афган» терміном на 3 роки до 02.05.2025, який продовжено на 3 роки терміном до 02.05.2028.

Згідно наказу командира ДФТГ № 5 «Афган» від 02.02.2025 ОСОБА_1 призначено на посаду радника командира формування та згідно з наказом командира ДФТГ № 5 «Афган» від 25.02.2025 № К-163, позивача призначено відповідальним за організацію роботи штабу загону та виконання наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 361ДСК від 27.12.2024 на постійній основі ( в т.ч. в період часу з 8.00 по 17.00).

У період з 02.05.2022 по 25.02.2025 позивач будучи добровольцем ДФТГ № 5 «Афган» на добровільній основі виконував завдання у вільний від основної роботи час, а починаючи з 25.02.2025 і по даний час позивач виконує завдання у ДФТГ № 5 «Афган» на постійній основі, в т.ч. в період часу з 08.00год по 17.00 год.

26.02.2025 позивач звернувся до начальника Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» із заявою про увільнення його від виконання обов`язків за посадою завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» з 25.02.2025 відповідно до ч. 1 ст. 119 КЗпП, із збереженням місця роботи (посади) і середнього заробітку, проте відповідач безпідставно не видав наказ про увільнення позивача від виконання обов`язків за посадою завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» з 25.02.2025 із збереженням місця роботи (посади) і середнього заробітку, у зв`язку з чим просив зобов`язати Західне регіональне управління Концерну «Військторгсервіс» : видати наказ про увільнення позивача від роботи за посадою завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс», на підставі ч. 1 ст. 119 КЗпП, із збереженням місця роботи (посади) і середнього заробітку, починаючи з 25.02.2025, провести позивачу нарахування та виплату середнього заробітку, заробітної плати за період з 25.02.2025 по даний час.

Ухвалою суду від 03.09.2025 за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Західне регіональне управління Концерну «Військторгсервіс» на належного відповідача Концерн «Військторгсервіс».

Представник відповідача Концерну «Військторгсервіс» подав відзив на позов, де вказав, що укладення контракту із добровольчим формування не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав та обов`язків добровольців за ст. 119 КЗпП, а умовою для застосування положень ч. 2 ст. 119 КЗпП щодо гарантій працівників на час виконання державних або громадських обов`язків є призов на військову службу або укладення контракту про проходження військової служби, а тому відповідач позбавлений законодавчо-визначених підстав для увільнення позивача від виконання посадових обов`язків, нарахування та виплати заробітної плати у зв`язку із виконанням на постійній основі завдання територіальної оборони, просить в позові відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що позивач з 01.01.2025 переведений на посаду завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс», проте до виконання обов`язків не приступив, з 01.01.2025 перебував на лікарняному, в подальшому у відпустці, а з 04.03.2025 відсутній на робочому місці, підстави для задоволення заяви про увільнення від виконання трудових обов`язків, у зв`язку із укладенням контракту добровольця відсутні, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази су справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Згідно наказу начальника західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» від 01.01.2025 № 1 ОСОБА_1 за його згодою переведено з посади начальника дільниці заступника начальника філії дільниці № 2 Хмельницька, Чернівецька, Тернопільська області філії «Західна» Концерну «Військторгсервіс» на посаду завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» (місце розміщення сектору майна та робочого місця за адресою 79059, м. Львів, вул. Плугова, 12-А).

02.05.2022 ОСОБА_1 уклав контракт добровольця територіальної оборони Хмельницької області з командиром добровольчого формування Хмельницької міської територіальної громади № 5 «Афган» терміном на 3 роки до 02.05.2025, який продовжено на 3 роки терміном до 02.05.2028.

Згідно наказу командира ДФТГ № 5 «Афган» від 02.02.2025 ОСОБА_1 призначено на посаду радника командира формування та згідно з наказом командира ДФТГ № 5 «Афган» від 25.02.2025 № К-163, позивача призначено відповідальним за організацію роботи штабу загону та виконання наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 361ДСК від 27.12.2024 на постійній основі ( в т.ч. в період часу з 8.00 по 17.00).

26.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до начальника Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» із заявою про увільнення від виконання посадових обов`Язків у зв`язку з виконанням на постійній основі завдання територіальної оборони з 25.02.2025.

Начальник Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» листом від 10.03.2025 № 241 повідомив ОСОБА_1 , що за результатами розгляду його заяв, відмовлено в увільнені від виконання посадових обов`язків завідувача сектору майна західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс».

ОСОБА_1 звертаючись до суду із вказаним позовом, вказав, що відповідач безпідставно не видав наказ про увільнення позивача від виконання обов`язків за посадою завідувача сектора майна Західного регіонального управління Концерну «Військторгсервіс» з 25.02.2025 із збереженням місця роботи (посади) і середнього заробітку.

У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 16 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабміну від 29 грудня 2021 року № 1449 (далі - Положення № 1449), членом добровольчого формування може бути громадянин України віком від 18 років, який проживає на території громади, де діє добровольче формування, пройшов медичний, професійний та психологічний відбір (перевірку) і уклав контракт добровольця територіальної оборони.

Відповідно до пункту 21 Положення № 1449 контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Такі особи укладають контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. Форма контракту добровольця територіальної оборони затверджується Міноборони.

Наказом Міністерства оборони України від 7 березня 2022 року № 84 «Про затвердження форми контракту добровольця територіальної оборони та посвідчення добровольця територіальної оборони», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07 березня 2022 року № 307/37643, затверджено форму контракту добровольця територіальної оборони (далі - контракт).

У преамбулі форми контракту зазначено, що командир з одного боку, а доброволець з іншого боку, на добровільній основі, на час виконання державних та/або громадських обов`язків, перебуваючи під захистом держави, маючи усі права, свободи, гарантії, закріплені Конституцією України, КЗпП України, відповідно до Закону України від 27 січня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення завдань та основ підготовки і ведення національного спротиву» та Положення № 1449, уклали контракт добровольця територіальної оборони.

Згідно з пунктом 3 форми контракту на добровольця, який уклав цей контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та статті 119 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Слід зауважити, що частиною першою статті 119 КЗпП України чітко визначено збереження згаданих гарантій саме на час виконання державних та/або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

Таким чином, із набранням чинності Закону № 2352-IX відбулись зміни у регулюванні трудових відносин за участі працівників призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом тобто з 19 липня 2022 року роботодавець звільнений від обов`язку збереження середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу, зі збереженням за цими працівниками лише місця роботи і посади.

Звільнивши з 19 липня 2022 року роботодавців від обов`язку з виплати щомісячного забезпечення мобілізованим працівникам, 28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», згідно з якою компенсував скасування збереження середньомісячної заробітної плати одночасним збільшенням грошового забезпечення військовослужбовцям за місцем проходження служби.

Стаття 1 Закону України від 16 липня 2021 року № 1702 «Про основи національного спротиву» містить визначення таких термінів: територіальна оборона, доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України, добровольче формування територіальної громади.

Отже, на громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України. На членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 119 КЗпП України чітко визначено збереження згаданих гарантій саме на час виконання державних та/або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть виконуватись у робочий час.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1449, командир добровольчого формування є відповідальним за його діяльність, визначає завдання членам добровольчого формування з урахуванням їх спроможностей. Також до функцій командира ДФТГ належить контроль за додержанням умов контракту та припинення контракту у разі порушення добровольцем його умов (пункт 23 Положення № 1449).

Таким чином, саме командири ДФТГ мають здійснювати, зокрема і на вимогу добровольця чи його роботодавця, підтвердження виконання поставлених командиром завдань територіальної оборони у робочий час. Форма такого підтвердження не визначена законодавством, тож командир може здійснювати підтвердження будь-якими належним чином засвідченими документами, які в достатній мірі вказують на залучення добровольця до виконання завдань територіальної оборони в його робочі (згідно визначеного роботодавцем режиму) дні.

Залучення до такого добровольчого формування не є військовою службою, однак укладання такого контракту слід розглядати, як один із способів виконання громадянином України свого конституційного обов`язку щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України.

З 19 липня 2022 року набрали чинності норми Закону України від 1 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-ІХ), якими, зокрема, внесено зміни до частини третьої статті 119 КЗпП України, в якій слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

За умовами частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) громадяни України, прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими, зокрема частиною третьою статті 119 КЗпП України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є добровольцем ДФТГ, яке не є військовим формуванням ЗСУ, та за умови, що він виконує державні або громадські обов`язки у робочий час, на нього можуть розповсюджуються гарантії, передбачені частиною першою статті 119 КЗпП України.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. Так за змістом довідки від 22.05.2025 № 886 ДФІТГ «Афган» зазначено, що позивач проходить службу в Добровольчому формуванні Хмельницької міської територіальної громади № 5 «Афган» на постійній основі, щоденно в робочий час, разом з тим, матеріали справи не містять доказів, який підтверджує залучення ОСОБА_1 , як добровольця у ДФТГ, до виконання завдань територіальної оборони в його робочі (згідно визначеного роботодавцем режиму) дні. При цьому, за приписами Положення № 1449 форма такого підтвердження не визначена законодавством і такими доказами можуть бути будь-які документи, видані командиром ДФТГ, які засвідчують встановлені добровольцю поставлені завдання, виконання яких припадає на робочий час добровольця за місцем роботи. Копія контракту добровольця територіальної громади сама по собі не може підтверджувати відповідні обставини.

Враховуючи вищевикладене, позов вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 21, 119 КЗпП, суд

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до Концерну «Військторгсервіс» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Концерн «Військторгсервіс», , 04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 39.

Дата складення повного тексту рішення суду : 22.12.2025.

Суддя: