Справа № 639/499/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Турецька Євгенія Андріївна, на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13.10.2025 (суддя Ротмістренко О.В.), у цивільній справі №639/499/25, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та процесуальні рішення Жовтневого (Новобаварського) районного суду міста Харкова

24 січня 2025 року ОСОБА_2 звернувся в Жовтневий районний суд міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей.

Звертаючись до місцевого суду міста Харків, позивач, посилаючись на ч.10 ст. 28 ЦПК України, зазначив, що останнім відомим місцем реєстрації відповідачки є АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою до позову копією паспорту відповідачки. Тому, реалізовуючи право на доступ до правосуддя, ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова про визначення місця проживання дітей з ним (абзац 3-4 а.с.3 том1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі. Призначено підготовче засідання (а.с. 82 83 том № 1).

Під час підготовчого провадження 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей (а.с.100-105 том1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.03.2025 прийнято вказаний зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом (а.с. 257 259 том. 1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2025 підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2025 (а.с. 124 126 том 2).

Як убачається з ухвали Новобаварського районного суду м. Харкова від 10.09.2025 у вказаній справі, у судовому засіданні 10.09.2025 судом, на обговорення учасників справи, поставлено питання щодо необхідності направлення справи за підсудністю за місцем реєстрації як ВПО відповідача та дітей. За результатами вирішення поставленого питання судом прийнято ухвалу від 10.09.2025 (з виправленою опискою ухвалою від 15.09.2025), згідно з якою постановлено цивільну справу №639/499/25 (провадження №2/639/708/25) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей передати на розгляд за підсудністю до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області (а.с. 220 223 том 2).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13.10.2025 постановлено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей повернути до Новобаварського районного суду міста Харкова, яким цивільна справа прийнята до свого провадження з додержанням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Ухвала суду мотивована тим, що на підставі відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 станом на 13.10.2025 реєстрацію свого місця проживання не змінювала, а відтак, справа підсудна Новобаварському районному суду міста Харкова.

Узагальнена позиція апелянта та інших учасників справи

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала, в інтересах якої діє адвокат Турецька Євгенія Андріївна, апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2025 року скасувати, і повернути справу для продовження розгляду до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області.

Зазначає, що за загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ. Вказує, що пред`явлення позову за місцем проживання відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача. Враховуючи, що позов містить вимогу про визначення місця проживання дитини, вважає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що відповідатиме частині 8 статті 7 СК України.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що спір виник з приводу визначення місця проживання дітей, тобто до даних правовідносин слід застосовувати правила загальної підсудності, відповідач вважає, що справа підсудна Великоберезнянському районному суду Закарпатської області, а отже не підлягає направленню за підсудністю Новобаварського районного суду м. Харкова.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач за первісним позовом ОСОБА_2 подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити в силі ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13.10.2025 про повернення справи до Новобаварського районного суду міста Харкова, яким справа була прийнята до провадження з додержанням правил територіальної юрисдикції, для проведення розгляду.

Зазначає, що жодна адреса жодної сторони не змінилася в проміжку між подачею справи до Новобаварського районного суду міста Харкова та поточним часом. Отже, якщо на момент подачі до суду справа була йому підсудна, то зараз цей факт не змінився. Звертає увагу, що жоден факт та жодна адреса не була невідомою на момент подачі позову до суду оскільки всі паспорти та довідки ВПО, які були чинними на той момент були подані до суду разом з позовною заявою (і знаходяться в матеріалах справи). Це також підтверджує, що не відбулося жодних змін між станом подачі справи до Новобаварського районного суду міста Харкова та поточним часом.

Посилаючись на ч.2 ст.31 ЦПК зазначає, що передача справи з одного суду до іншого має здійснюватися до відкриття судом провадження у справі. Єдиною законодавчо передбаченою можливістю передачі справи до іншого суду є випадок, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Отже, підстав, які б відповідали ч.1 ст.31 ЦПК України для передачі справи після відкриття провадження, не існувало: склад відповідачів не змінювався, зміни реєстрації місця проживання відсутні, виключна підсудність не виникала.

На відзив ОСОБА_2 подала відповідь ОСОБА_1 у якій зазначила, що заперечення позивача за первісним позовом на апеляційну скаргу є недобросовісною та суперечливою поведінкою, спрямованою на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, зважаючи на те, що ухвала Новобаварського районного суду міста Харкова від 10.09.2025 про направлення справи за підсудністю до Великоберезнянського районного суду не була оскаржена позивачем.

Вважає, що ухвала Новобаварського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2025 року про передачу на розгляд за підсудністю до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області цивільної справи №639/499/25 (провадження №2/639/708/25) про визначення місця проживання дітей вступила в законну силу, є діючою та, відповідно, справа підсудна Великоберезнянському районному суду.

На вказану відповідь ОСОБА_1 подав заперечення ОСОБА_2 , в якому вказав, що саме його поведінка у судовому процесі є послідовною та направленою на те, щоб не затягувати процес розгляду справи. Разом з тим вважає, що не оскарження ОСОБА_1 ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова свідчить про недобросовісну та непослідовну поведінку відповідачки за первісним позовом.

Межі розгляду справи

Згідно з п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду, зокрема, зазначену в пункті 9 (передачі справи на розгляд іншого суду) частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Зі змісту позовної заяви та зустрічної позовної заяви вбачається,що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дітей.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначив місце реєстрації свого проживання та місце реєстрації відповідачки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.2 том1).

Позивач зазначив фактичне місце проживання обох сторін в АДРЕСА_3 (а.с.2 том1)

Згідно з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова місце проживання позивача за первісним позовом ОСОБА_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_4 (а.с.75 том1).

Згідно з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова відомості про місце проживання відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 відсутні (а.с.76 том1).

Згідно з відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру адреса реєстрації відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 (а.с.81 том1).

Направляючи справу за підсудністю до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, Новобаварський районний суд міста Харкова виходив з того, що відповідно до відомостей з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери про внутрішньо переміщену особу фактична адреса місця проживання позивача та відповідача з 2023 року є село Ужок Великоберезнянського району.

Згідно з інформації з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери про внутрішньо переміщену особу від 09.09.2025 вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 з 07.06.2023 зареєстровано за адресою АДРЕСА_5 (а.с.211 том 2).

Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , діти а також Орган опіки та піклування мають місце проживання та місцезнаходження в Ужгородському районі Закарпатської області.

Вказана ухвала Новобаварського районного суду міста Харкова не оскаржена сторонами та є чинною.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи №639/499/25 направлено за підсудністю до Новобаварського районного суду міста Харкова, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

Повертаючи матеріали справи за підсудністю на розгляд Новобаварського районного суду Закарпатської області, суддя Великоберезняського районного суду в оскаржуваній ухвалі керувалася положеннями частини 1 статті 27 ЦПК України, якою визначається територіальна підсудність за зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Цивільного процесуального кодексу України

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 32 Цивільного процесуального кодексу України визначено недопустимість спорів про підсудність, якою передбачено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Згідно з ст. 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч. 1, 2 Закону). Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

У зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (в редакції від 24.11.2024) прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну: відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є внутрішньо переміщеними особами, які фактично проживають на території Закарпатської області у с. Ужок Ужгородського (колишнього Великоберезнянського) району. Вказане підтверджується відповідями на запит районного суду міста Харкова (а.с.211-214 том 2), а також зазначенням адреси місця проживання самими сторонами у поданих до суду процесуальних документів.

Згідно з відповіддю №1753753 від 09.09.2025 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери вбачається, що УСЗН Ужгородської РДА (відділення Великий Березний) 07.06.2023 ОСОБА_1 було видано довідку ВПО та зазначено фактичне місце проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 (а.с.211).

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі N 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно статті 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Враховуючи викладене, Новобаварський районний суд міста Харкова виконав вимоги частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та з`ясував, що сторони у справі включені до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Тому з метою забезпечення виконання запроваджених законодавцем заходів, спрямованих на належне повідомлення усіх учасників розгляду справи та з метою забезпечення їх участі у відправленні правосуддя, суд визначив направити справу для розгляду за місцем реєстрації фактичного проживання сторін.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що ухвала Новобаварського районного суду міста Харкова від 10.09.2025 не оскаржена та на день постановлення ухвали Великоберезнянського суду від 13.10.2025 є чинною. Причому така ухвала не суперечить положенням ч. 2 ст 31 ЦПК України, оскільки сторони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи в Ужгородському районі ще з 2023 року (до подання позовної заяви), про що зазначали у поданих до суду заявах по суті справи та у заявах з процесуальних питань.

Таким чином Великоберезнянським районним судом при винесенні оскаржуваної ухвали не дотримано вимог ч.2 ст. 32 ЦПК України, якою визначено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги зміст позову (про визначення місця проживання дітей) та письмові докази щодо зареєстрованого місця фактичного перебування сторін на території Великоберезнянського району, залученого до участі у справі органу опіки та піклування Ставненської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, колегія суддів вважає висновки суду про непідсудність даної справи Великоберезнянського районного суду Закарпатської області безпідставними.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, слід скасувати з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.369, п. 6 ч. 2 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Турецька Євгенія Андріївна, задовольнити.

Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2025 року скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції Великоберезнянського районного суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді