Справа № 135/1384/25
Провадження № 22-ц/801/2620/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рокуСправа № 135/1384/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Сала Т.Б., Панасюка О.С.

за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О.,

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Вінницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомляк Ольги Русланівни на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити газопостачання, скасування рішення Ладижинської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити газопостачання, скасування рішення Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

29 жовтня 2025 року у підготовчому судовому засіданні, після з`ясування позицій представників сторін щодо суті спору та питання щодо підсудності, Ладижинський міський суд Вінницької області ухвалою закрив провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити газопостачання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Мотивуючи зазначену ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що спір між ОСОБА_1 та ТОВ «Газорозподільні мережі України» виник з приводу поновлення газопостачання до кафе-бару «Орхідея», а отже між ними існують саме господарські правовідносини щодо послуг із постачання і розподілу природного газу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Хомляк О.Р., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ухвала суду першої інстанції безпідставна, оскільки предмет спору полягає у поновленні газопостачання до об`єкта, який перебуває у власності фізичної особи, а наявність статусу фізичної особи-підприємця на думку скаржника не є автоматичною підставою для зміни юрисдикції. На думку представника апелянта характер спірних правовідносин у частині вимог до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» полягає у споживанні та наданні комунальних послуг, а не виконання господарського зобов`язання.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання поновити газопостачання, скасування рішення Ладижинської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок продажу Ладижинською міською радою Гайсинського району Вінницької області земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0378 ОСОБА_2 позивач фактично позбавлений можливості користуватись своїм майном, оскільки через зазначену земельну ділянку проходить газопровід, що забезпечує газифікацію об`єкта позивача кафе-бару «Орхідея». Однак, як зазначає позивач, вказана земельна ділянка не підлягала приватизації без встановленого правового механізму доступу, зокрема земельного сервітуту. Разом із тим, Вінницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» не здійснила дій для забезпечення реалізації права користування земельною ділянкою позивача на якій розташоване його майно кафе-бар «Орхідея».

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частини перша, третя, четверта, пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Зокрема, згідно з частиною 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Суд відхиляє посилання скаржника викладені у апеляційній скарзі, що спір підлягає розгляду у Ладижинському міському суду Вінницької області, оскільки на його думку предмет спору полягає у поновленні газопостачання до об`єкта, який перебуває у власності фізичної особи, а характер спірних правовідносин у частині вимог до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» полягає у споживанні та наданні комунальних послуг, а не виконання господарського зобов`язання, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01 жовтня 2023 №42DP13-10092-23, вона підписана ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене апеляційний суд доходить висновку, що заява-приєднання підписана ОСОБА_1 , як для споживача, що не є побутовим, а отже, підписуючи вказану заяву він не міг не розуміти характеру правовідносин, які виникають між ним та Вінницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Крім того, як свідчить із матеріалів справи та вказує сам позивач договір, щодо газопостачання укладався щодо об`єкту нерухомого майна кафе-бару «Орхідея», яке за своїм призначенням не може використовуватись позивачем ніяк інакше, аніж для здійснення підприємницької (господарської) діяльності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції що правовідносини між ОСОБА_1 та Вінницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» виникли на підставі договору про постачання природного газу як між господарюючими суб`єктами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимог до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в судах загальної юрисдикції, оскільки містить ознаки господарського спору та має вирішуватися у порядку господарського судочинства у зв`язку із чим закрив провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Суд критично оцінює посилання скаржника на обмеження його гарантованого права на судовий захист передбаченого ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України судом першої інстанції, зокрема на право позивача на звернення до суду за місцем проживання.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Частина друга ст. 4 ГПК України визначає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Із зазначеного висновується, що законодавець чітко розмежує питання юрисдикції усіх категорій справ, зокрема за колом суб`єктів та характером спірних правовідносин.

Місцевий суд, закриваючи провадження у справі в частині вимог до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», жодним чином не обмежив ОСОБА_1 у праві на судовий захист, а навпаки вказав на невірне визначення підвідомчості спору, що на думку суду апеляційної інстанції забезпечить ефективний спосіб захисту прав усіх учасників спірних правовідносин.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, позивач наділений правом протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної ухвали суду про закриття провадження у справі, звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Таким чином апеляційний суд дійшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, які є підставою для її скасування чи зміни.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 381 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомляк Ольги Русланівни залишити без задоволення, а ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: Т.Б. Сало

О.С. Панасюк