Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 577/6262/25
Провадження № 2-о/499/68/25
У Х В А Л А

Іменем України

"26" грудня 2025 р. селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Руслан Миколайовича, перевіривши на виконання вимог ст.ст. 175,177,311,312 ЦПК України заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області, Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про усиновлення дитини-,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Іванівського районного суду Одеської області 23 грудня 2025 передана за підсудністю справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області, Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про усиновлення дитини.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Отже, за правилами цивільного процесуального законодавства, заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

З дослідженої заяви вбачається, що стороною заявника у справі в порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету всіх учасників справи.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України дана позовна заява не містить підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, вимоги до заяви про усиновлення встановлені ст.311 ЦПК України.

Суддею при дослідженні поданої позовної заяви встановлено, що заявником при поданні позову не дотримано вимоги ст.ст. 175, 177 та ст.311,312 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.311 ЦПК України до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи.

До заяви позивачем надано довідку АТ КБ «Приватбанк», проте даний документ не замінює визначений законом перелік документів, які повинні бути додані до заяви, зокрема довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи.

Тому суд вважає, що заявником не дотримано вимоги п.3 ч.2 ст.311 ЦПК України.

П.3 ч.3 ст.312 ЦПК України передбачає, що до висновку органу опіки та піклування мають бути додані:3) медичний висновок про стан здоров`я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток;

В порушення п.3 ч.3 ст.312 ЦПК України заявником до висновку органу опіки та піклування не доданий медичний висновок про стан здоров`я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток.

Крім того до заяви заявником додано витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» який дійсний до 19.10.2025 року, тобто станом дату надходження заяви до суду витяг є недійсним, тому особою не надано документ, що підтверджує відомості заявника про наявність чи відсутність судимостей.

Також , заявник просить змінити прізвище дитини, а за змістом частини 3 статті 148 Сімейного кодексу України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

Проте до заяви про усиновлення не додано письмової згоди дитини, усиновити яку просить заявник, щодо зміни його прізвища, так як вік дитини перевищує сім років.

У зв`язку із наведеним вище, суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у даній справі.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області, Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про усиновлення дитини- залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити вищевказані в мотивувальній частині недоліки заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали .

Роз`яснити заявнику, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяР. М. Тимчук