Провадження № 2-др/161/114/25
Д О Д А Т К О В А У Х В А Л А
18 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Олексюка А.В.,
при секретарі Опальчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою представника відповідача адвоката Войціховського Антона Віталійовича про відшкодування судових витрат у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебувала вищевказана справа.
Адвокат Войціховський Антон Віталійович, що є представником ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з заявою про стягнення судових витрат з позивача в розмірі 16 400 грн. В обґрунтування заяви покликається на те, що необґрунтованість та недобросовісність дій позивача полягають у поданні позову, у зв`язку із чим відповідачка вимушена була звернутися за правничою допомогою.
10.12.2025 від представник позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000 грн.
Від представника заявниці адвоката Войціховського А.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони відповідачки, заяву просить задовольнити.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.08.2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відкрито провадження та встановлено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Луцького міськрайонного Суду Волинської області від 02.12.2025 було залишено позов без розгляду у зв`язку із неявками позивача в судові засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З урахуванням приписів ст. 142 ЦПК України у відповідачки наявні підстави для звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат щодо стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати
складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Представником відповідача було подано до суду договір про надання правничої допомоги від 20.08.2025 укладеного між адвокатом Войціховським А.В. та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі послуг №1 від 22.09.2025, квитанцію про оплату послуг згідно акту на суму 10 400 грн, акт приймання-передачі послуг №2 від 27.11.2025, квитанцію про оплату послуг згідно акту на суму 4000 грн.
У разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню лише у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони. Відповідно до вищевказаних норм, сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача, за відсутності факту його необґрунтованих дій, не є достатньою правовою підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію понесених нею витрат.
Заявниця обгрунтовує необґрунтованість дій/бездіяльності позивача в даній справі яка призвела до необхідності ОСОБА_1 у понесенні судових витрат проявилась зокрема в наступному: 1. Позивачем подано на думку Відповідача завідомо безпідставний та необґрунтований позов в частині заявлених позовних вимог, зокрема це проявляється в тому, що питання заборгованості за вказаними в позові кредитними договорами вирішене в межах розгляду судової справи 903/329/24 про неплатоспроможність, що детально описано у відзиві. 2. Всі судові засідання в даній справі було відкладено через неявку в засідання Сторони Позивача. При цьому у всі без виключення судові засідання з`являлася сторона Відповідача, а стороною Позивача проігноровано навіть ті засідання явка в які визнавалась обов`язковою. В результаті вказаних обставин ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу (зокрема представництво в судових засіданнях). 3. Необгунтованість дій Позивача проявляється зокрема й в тому, що саме через неявку в судові засідання при визнанні явки обов`язковою позов було залишено без розгляду.
Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 (провадження № 61-6076св21) зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Відповідно до висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах: від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 18 вересня 2023 року в справі № 711/64/23, стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача свідчить, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків.
За таких підстав можна повністю погодитись з позицією представника відповідачки про те, що здійснені відповідачкою витрати пов`язані з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача стали підставою для вимоги про компенсацію здійснених останньою витрат.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Суд приймає до уваги той факт, що представником позивача подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що свідчить про те, що позивач погоджується з тим, що їх позов був не обґрунтованим, та відповідачка має право на відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу, проте на їх переконання ці витрати мають бути в набагато меншому розмірі.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат є безумовною підставою для їх стягнення судом, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.
Виконані адвокатом роботи, з урахуванням їх складності, тривалості судових засідань, участі в судових засіданнях, цілком відповідають критерію реальності адвокатських витрат, а зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу загальною вартістю 16,400 гривень, достатньо обґрунтований, що не суперечить принципу розподілу судових витрат.
Вказані письмові докази дають суду право зробити висновок про обґрунтованість заяви представника відповідачки про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Саме тому, її необхідно задовольнити та стягнути з позивача понесені судові витрати.
Положеннями ч.ч.3, 5 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Керуючись вимогами ст.ст. 141, 142, 257, 258, 259, 260, 263 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника відповідача адвоката Войціховського Антона Віталійовича про відшкодування судових витрат у справі про відшкодування витрат відповідача на правову допомогу - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк