Справа № 635/118/22
Провадження №2/635/1836/2025
18 грудня 2025 року с-ще Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Назаренко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Літінської Г.В.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5289168 який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».
Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № 5289168 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.
Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту).
Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.
Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.
Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.
У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за Кредитним договором, Позичальник сплачує пеню v розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п. 7 Паспорта кредиту).
У разі тривалого прострочення Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення (понад 90 днів), сплачує неустойку (п. 7 Паспорта кредиту).
Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.4.), отже Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 10.03.2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу.
Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви.
Дана інформація є добре відомою Боржнику.
Разом із тим, умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.
Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.
Позивач, керуючись ч.2 ст.1050, ст.1048 ЦК України та Кредитним договором, Відповідачу надіслано Повідомлення - вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за Кредитним договором в стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведених обставин та підтверджуючих дані обставини документів, з огляду на норми чинного законодавства вважають, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
21 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гаращак Василь Васильович звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить переглянути та скасувати заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначити справу до судового розгляду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.12.2024 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаращак Василя Васильовича про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.10.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.10.2023 у цивільній справі № 635/118/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гаращак Василя Васильовича про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2023 року у цивільній справі №635/118/23 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромскасувано. Справу призначено до розгляду.
25.12.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача на позов, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ТАСКОМБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити, позов вважають необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки:
2. До суду не надано належних та допустимих доказів цільового направлення грошових коштів;
3. З наданих до суду доказів не вбачається, що Позивач отримав право вимоги за Кредитним договором.
Зазначає, що в умовах кредитного договору сторонами не було погоджено будь-яку сплату процентів, чи інших платежів. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір та порядок зміни процентної ставки, підстав нарахування та розміру комісії, а також відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення виконання договірних зобов`язань.
Таким чином, умови Кредитного договору не передбачають сплату процентів, комісій, штрафів, а тому такі нарахування здійснені Позивачем всупереч законодавчо визначеним вимогам та домовленістю між сторонами.
Відповідно, незаконними є нарахування:
1. 8, 30 грн - заборгованість по річним процентам;
2. 29 830, 57 грн - заборгованість по щомісячним процентам.
Крім того, кредитний договір не містить умову щодо сплати початкових відсотків (разова комісія) у розмірі 2 450, 00 грн, яка була сплачена 10.03.2021 року - на дату укладення Кредитного договору.
Також, Відповідачем було внесено грошові кошти загалом у розмірі 9 605, 87 грн, які
були розподілені Позивачем наступним чином:
1. 1, 89 грн - погашення нарахованих відсотків річних;
2. 4 715, 49 грн - погашення нарахованих відсотків щомісячних.
3. 4 888, 49 - погашеної основної суми боргу
Відповідно, незаконно нараховані та стягнуті проценти, комісії в загальному розмірі 4 717, 38 грн повинні бути зараховані в погашення тіла основної суми кредиту, оскільки були стягнуті всупереч норм законодавства. А вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків у загальному розмірі 29 838, 87 грн, які не були погоджені в Кредитному договорі не підлягають задоволенню.
На підтвердження видачі кредитних коштів Позивачем надано платіжне доручення №ТС-218963 від 10.03.2021 року на суму 35 000, 00 грн. На вказаному платіжному дорученні відсутній відбиток печатки банку, а тому відсутні підстави вважати, що грошові кошти були дійсно направлені за призначенням.
Законодавець чітко визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне надання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів. Також законодавцем чітко зазначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 1046 договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Пунктом 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Додатками 2, 8 зазначеної інструкції визначено, що для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які уповноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.
Тобто, відсутність на платіжному дорученні відбитку штампу банку є самостійною підставою для визнання доказів недопустимими та такими, що не підтверджують позовні вимоги. Відповідно, Позивачем не підтверджено належним чином виконання свого обов`язку щодо направлення грошових коштів на погоджені з Відповідачем реквізити та за погодженим призначенням платежу.
Також варто увазі, що до суду не надано доказів направлення за цільовим призначенням грошових коштів:
1. 399, 00 грн - на рахунок ТОВ ЦФР за оплату електронного ключа доступу до
мобільного додатку Radar.Screen;
2. 600, 00 грн - на рахунок ТОВ ЦФР за оплату електронного ключа доступу до
мобільного додатку SUPPORT.UA;
3. 800, 00 грн - оплата страхового платежу за договором страхування №
4. 18 900, 00 грн - оплата страхового платежу за договором страхування №
Тобто, відсутні підстави вважати, що вказані вище грошові кошти взагалі були направлені на відповідні рахунки та за відповідним призначенням. Відповідно, загальна сума грошових коштів за нездійснені транзакції в сумі 20 699, 00 грн підлягає списанню з тіла кредиту, оскільки такі грошові кошти не були фактично направлені на погоджені реквізити.
Відсутність направлення грошових коштів тягне за собою відсутність у Відповідача обов`язку щодо повернення таких.
Таким чином, Позивачем до суду надано неналежні докази на підтвердження виконання обов`язку щодо направлення грошових коштів, а також не надано будь-яких документів на підтвердження сплати грошових коштів у сумі 20 699, 00 грн на погоджені реквізити, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.
Щодо відсутності доказів сплати коштів за перехід права вимоги зазначає, що в додатках до позовної заяви надано копії: 1. Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року; 2. Додатки 1-4 до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року; 3. Меморіального ордеру № 695503484 від 11.03.2021 року; 4. Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 11.03.2021 року.
Так, Відповідач, як боржник зазначений у реєстрі прав вимоги за Договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 11.03.2021 року, який до матеріалів справи не долучений, доказів сплати за вказаним договором матеріали справи не містять.
Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявна реальна недоведеність заміни кредитора в зобов`язанні..
06.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій останній вказує, що відповідно до п. 9.2. Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 цей договір діє протягом 1 (одного) календарно року, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов?язань за Договором. Тобто, на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 відбувається щоденне відступлення прав вимог за Кредитними договорами, що укладаються із позичальниками. Реєстр прав вимог щодо позичальника ( ОСОБА_1 ) підписано сторонами 11.03.2021, обсяг (розмір) зобов?язання, право вимоги за яким передано позивачу чітко відображено в зазначеному Реєстрі, додатково підтверджується як розрахунком заборгованості (адже нарахування процентів новим кредитором було розпочато саме на зазначену суму, так і випискою за рахунком відповідача (міститься в матеріалах справи), сформованою вже АТ «ТАСКОМБАНК», і як наслідок перехід права вимоги відбувається шляхом оприбуткування заборгованості на балансі Банку, що підтверджується випискою за рахунком, в межах дії Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Отже на думку позивача, останній є належним кредитором та в обґрунтування заявлених позовних вимог надав відповідні докази.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу без участі представника.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, описаних у відзиві на позовну заяву.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
% від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,70 % від суми кредиту.
11.03.2021 права вимоги за кредитним договором відступлені Акціонерному товариству
«ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016.
Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, позивач є новим кредитором ОСОБА_1 .
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 цієї статті, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України).
Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У ст. 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
До позовної заяви надано копії:
1.Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року;
2.Додатки 1-4 до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року;
3.Меморіального ордеру № 695503484 від 11.03.2021 року;
4.Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 11.03.2021 року.
Так, Відповідач, як боржник, зазначений у реєстрі прав вимоги за Договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 11.03.2021, який до матеріалів справи не доданий, доказів оплати за вказаним договором матеріали справи не містять.
Верховний Суд у постанові у справі № 466/3066/13-ц від 06.09.2023 року зазначив: суди попередніх інстанцій не звернули уваги на доводи касаційної скарги і такі доводи заявлялися в апеляційній скарзі (а. с. 63-76) про те, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Згідно з кожним договором відступлення прав вимоги (зокрема, пункти 2 і 4 договору № GL48N718070_A3 та інші) передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення оплати за вказаним договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі.
Разом з тим, положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу.
В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управлений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутній Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 11.03.2021, а також відсутні докази належної оплати за Договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 11.03.2021 року.
Отже, позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами наявності правових підстав для заявлення будь-якої вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу стороною позивача не надано.
З урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги, відповідно Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові.
В рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Серявін та інші проти України» вказано, що п. 1 ст. 6 Конвенції, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не має сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку є різним, залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.
Оскільки у позові відмовлено, питання про судові витрати понесені позивачем не вирішується.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -
у задоволенні позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання (перебування) та реєстрації: АДРЕСА_1 ;
представник відповідача адвокат Гаращак Василь Васильович, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Суддя О.В.Назаренко