Справа № 553/3527/25
Провадження № 2/553/1631/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участі секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Полтава за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.04.2024 між ТОВ «Слон кредит» (первісний кредитор) та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту

№ 1549489 (далі також - Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора.

На підставі договору факторингу від 24.12.2024 № 24122024 право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до позивача.

Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці фінансовий кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 360 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, кредит не повернула, проценти за користування ним не сплатила, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки 27974,92 грн. боргу, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2999,00 грн., заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом в сумі 17249,93 грн., нараховані позивачем проценти за 103 календарних дні у сумі 7725,00 грн, а також судові витрати. Крім того, позивач просив на підставі ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення нарахувати на суму стягненої заборгованості та стягнути інфляційні втрати і 3% річних.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 15.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 18.11.2025 задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ КБ «Приват Банк» докази для підтвердження зарахування коштів.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подала, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористалася, про розгляд судом справи повідомлена належним чином.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін сторони суду не заявляли.

З огляду на викладене, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке

ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2024 року між ТОВ «ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1549489, відповідно до умов якого позичальник отримала у позику 3000,00 грн. строком на 360 календарних днів, стандартна процентна ставка - 2,50% в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів та зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним. Відповідач ознайомилася з умовами договору та підписала його електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Даний договір є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.

Після укладення Кредитного договору первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав і перерахував на платіжну картку відповідачки грошові кошти в сумі 3000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» № 00 від 15.01.2025 та листом АТ КБ «Приват Банк».

Однак, відповідач свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами не виконала, у зв`язку з чим, за виникла заборгованість відповідача за Кредитним договором в сумі 21749,92 грн., у тому числі: 2999,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 17249,93 грн. - заборгованість за несплаченими процентами, та 1500,00 штрафних санкцій що вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1549489 від 11.04.2024 , здійсненого ТОВ «Слон кредит» станом на 15.07.2025 (а.с. 82).

24.12.2024 між ТОВ «Слон кредит» і позивачем укладено договір факторингу № 24122024, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором.

За період із 25.12.2024 по 06.04.2025 (по день закінчення строку договору) за 103 календарних дні позивачем здійснено нарахування процентів за кредитним договором №№ 1549489 від 11.04.2024. Згідно з розрахунком заборгованості сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами склала 7725,00 грн (а.с. 83-84).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачем не оспорено факт отримання кредитних коштів у розмірі 3000,00 грн., а тому, з огляду на загальні правила доказування негативних фактів, враховуючи неспростування відповідачкою твердження позивача про неповернення кредиту, суд вважає встановленою обставину неповернення 2999,00 грн кредиту за Кредитним договором.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2999,00 грн. основного боргу.

Також суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення 17249,93 грн. процентів за користування кредитом, та 7725,00 грн. процентів нарахованих позивачем за 103 календарних дні, оскільки їх розмір відповідає наданому позивачем розрахунку, який здійснено відповідно до умов Кредитного договору та норм чинного законодавства.

Відповідачем не спростовано твердження позивача про несплату ним процентів за користування кредитом та не надано власного контррозрахунку, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 17249,93 грн. та 7725,00 грн процентів нарахованих позивачем за 103 календарних дні.

Вирішуючи вимоги позивача щодо нарахування в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» суд зазначає таке.

На обґрунтування вказаної позовної вимоги позивач посилається на норми ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Стверджує, що застосування вказаної статті зорієнтовано на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому інфляційні втрати і 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Посилається на пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц у якій зазначено, що: «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Також посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц згідно із якими внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 10 та 11 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Тобто нормами, на які посилається позивач, передбачено право суду зобов`язати нараховувати відсотки або пеню на такий борг, на який нараховуються відсотки або пеня до моменту виконання рішення лише у випадку, якщо нормами законодавства врегульоване таке нарахування.

Відповідно по п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, від якої, позичальник, якому було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, звільняється.

Отже нормами закону не передбачено у періоду воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нарахування на боргове зобов`язання, що виникло із кредитних правовідносин трьох процентів річних та втрат від інфляції, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому відсутні підстави для зобов`язання нараховувати відповідні відсотки або пеню до моменту виконання рішення.

Відтак, у задоволенні позовних вимог щодо нарахування в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625

Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача - позивачу слід відмовити.

У задоволенні вимоги про роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування слід відмовити, оскільки вона є похідною вимогою від вимоги щодо нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1549489 від 11.04.2024 у розмірі 27974,92 грн, з яких: 2999,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 17249,93грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7725,00 грн заборгованість за нарахованими позивачем процентами за 103 календарних дні.

Позивачем також заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження цих витрат позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 50-51); акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.08.2025 на суму 10 000,00 грн. (а.с. 85); рахунку на оплату № 9494-12/08-2025 від 12.08.2025 (а.с. 81); ордера на надання правничої допомоги від 12.08.2025 (а.с. 77).

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився та не надав будь-яких заперечень по справі, суд не вбачає підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вважає витрати в сумі 10000,00 грн підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача слід стягнути: 10000,00 грн витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 16, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1549489 від 11.04.2024 у розмірі 27974 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою

відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко