У Х В А Л А

іменем України

Справа №377/772/25

Провадження №6/377/30/25

22 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Кононової Н.О., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славутичі заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Піндур Микола Михайлович, про розстрочення виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.10.2025 у справі № 377/772/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

У С Т А Н О В И В:

02 грудня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Піндур Микола Михайлович, про розстрочення виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.10.2025 у справі № 377/772/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якій вона просить розстрочити виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.10.2025, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи по справі №377/772/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75385349 від 12.08.2021; заборгованість за кредитним договором № 4480618 від 31.10.2021; заборгованість за кредитним договором № 101400810 від 31.10.2021 та судові витрати по оплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу терміном на один рік з дня ухвалення такого рішення шляхом проведення щомісячної сплати коштів у розмірі 5935 гривень 96 копійок, з моменту набрання ухвали суду щодо розстрочення виконання рішення законної сили.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 27.10.2025 у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75385349 від 12.08.2021 в розмірі 19 477,50 гривень; заборгованість за кредитним договором № 4480618 від 31.10.2021 в розмірі 13925 гривень; заборгованість за кредитним договором № 101400810 від 31.10.2021 в розмірі 22 700,00 гривень, всього на загальну суму 56 102,50 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто також з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 336, 44 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 792, 50 гривень. Таким чином, ОСОБА_1 має сплатити заборгованість у розмірі 56 102,50 гривень за рішенням суду та судові витрати у розмірі 15128,94 гривень, всього - 71231,44 гривень, що створює надмірний тягар сплати суми боргу одноразовим платежем. ОСОБА_1 не працює, дохід не отримує, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка Форми ОК-5). В довідці форми ОК-5 зазначено, що останній дохід ОСОБА_1 отримувала в липні 2020 року. На даний час вона вирішує питання по працевлаштуванню. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є матір`ю: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому відповідно до статті 180 СК України зобов`язана їх утримувати. Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 31.10.2018 по справі №377/668/18, шлюб розірваний між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, в яких зазначено місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . З вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 скрутне матеріальне становище і не має можливості сплатити заборгованість одним платежем за судовим рішенням. ОСОБА_1 не ігнорує наявних зобов`язань, а лише клопоче про те, аби розстрочити виконання судового рішення, задля забезпечення можливості його виконати. Наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, є підставою для розстрочення його виконання із щомісячною сплатою коштів у розмірі 5935 гривень 95 копійок ( 71231 гривень 44 копійок/12 місяців).

Заяву було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 22 грудня 2025 року.

У призначене судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку, передбаченому статтею 128-130 ЦПК України, до суду від представника заявника адвоката Піндура М.М. в підсистемі «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому він просив розгляд заяви здійснювати за його відсутності та відсутності заявника

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» свого представника в судове засідання не направило, про дату, час та місце судового розгляду заяви повідомлене належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу у виді судової повістки до його електронного кабінету.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та документи, додані до заяви про розстрочення виконання рішення суду, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 27 жовтня 2025 року у справі № 377/772/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75385349 від 12.08.2021 в розмірі 19 477,50 гривень; заборгованість за кредитним договором № 4480618 від 31.10.2021 в розмірі 13925 гривень; заборгованість за кредитним договором № 101400810 від 31.10.2021 в розмірі 22 700,00 гривень, всього на загальну суму 56 102,50 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 336, 44 гривень і судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 792, 50 гривень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 796/43/2018.

Слід зазначити, що нормами ЦПК України та норами Закону України «Про виконавче провадження» не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

У заяві про розстрочення виконання рішення суду заявник, від імені якої діє представник адвокат Піндур Микола Михайлович, посилається на її скрутне матеріальне становище, яке викликане тим, що вона не працює та не отримує доходу, має на утриманні малолітніх дітей. На даний час вона вирішує питання по працевлаштуванню, проте не має можливості сплатити заборгованість одним платежем за судовим рішенням.

На підтвердження зазначених обставин суду надано індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», сформовані 02.11.2025, які містять інформацію про доходи ОСОБА_1 з 2015 по 2023 роки. На підтвердження тієї обставини, що на утриманні відповідача знаходяться малолітні діти, суду надано копії свідоцтв про народження дітей: свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 є матір`ю: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію рішення Славутицького міського суду Київської області від 31.10.2018 по справі №377/668/18, відповідно до якого шлюб розірваний між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю; витяги з реєстру територіальної громади, в яких зазначено місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення у даній справі, суд вважає, що надані заявником докази не є достатніми для розстрочення виконання рішення суду, оскільки не свідчать про виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його неможливим. Суд також враховує, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення

Так, додані до заяви індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» не є доказом скрутного матеріального становища позивача та відсутності доходів у 2025 році, адже стосуються лише нарахувань з 2015 по 2023 роки. Суду не надано також доказів на підтвердження відсутності у заявника інших доходів, відсутності рухомого та нерухомого майно, за рахунок якого вона може отримувати доходи. Вказуючи на скрутне матеріальне становище, заявник зазначила про перебування на її утриманні двох малолітніх дітей, проте вказана обставина не може слугувати безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду. Крім того, заявник не надала суду доказів щодо пред`явлення до батька дітей вимог по сплаті аліментів, оскільки обов`язок щодо утримання дітей закон покладає на обох батьків. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75385349 від 12.08.2021, заборгованість за кредитним договором № 4480618 від 31.10.2021, заборгованість за кредитним договором № 101400810 від 31.10.2021 виникла в 2021 році, проте жодних платежів ОСОБА_1 на погашення вказаної заборгованості сплачено не було. В матеріалах справи відсутні докази щодо здійснені нею дій з урегулювання питання погашення заборгованості за вказаними договорами у добровільному порядку, що свідчить про недобросовісну поведінку боржника.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність виняткових обставин, які б перешкоджали належному виконанню боржником рішення суду, ускладнювали б його виконання або робили виконання неможливим.

За таких обставин в задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Піндур Микола Михайлович, про розстрочення виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.10.2025 у справі № 377/772/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами необхідно відмовити.

Керуючись статтею 435 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Піндур Микола Михайлович, про розстрочення виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 27.10.2025 у справі № 377/772/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 22 грудня 2025 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька