Справа № 682/2105/25
Провадження № 2/682/1240/2025
РІШЕННЯ
17 грудня 2025 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді - Матвєєвої Н.В.
за участю секретаря судового засідання - Кисельової А.М.
представника позивача - адвоката Горщара Б.А.
представника відповідача - Корнієнка Б.П.
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Талашок А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горщар Богдан Анатолійович до Відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Славутська міська рада в особі Славутської міської територіальної громади.
13.08.2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горщар Богдан Анатолійович до Відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради про визнання пава на приватизацію квартири, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Славутська міська рада в особі Славутської міської територіальної громади.
Листом відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради за вих. № 1 від 21.01.2025 року заяву позивачки залишено без розгляду в зв`язку з неподанням повного пакету документів, передбачених п. 18 Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. № 396 (далі Положення), а саме: 1) копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї; 2) відсутня копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу плоту в гуртожитку; 3) копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву (паспорт доданий з заявою є недійсним): 4) копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву; 5) не надано документи, то підтверджують невикористання заявником та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ( ОСОБА_1 з 01.01.1992 року по 09.09.1999 рік, ОСОБА_3 з 01.01.1992 року по 19.11.1993 рік, ОСОБА_5 з 01.01.1992 року по 19.11.1993 рік). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки ОСОБА_5 . 18.04.2025 року позивачкою ОСОБА_1 повторно подано заяву про приватизацію Квартири до відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради. За результатом розгляду заяви і доданого до неї пакету документів, Відповідачем від 14.05.2025 року залишено таку без розгляду, вказуючи на відсутність копії ордера на вселення у жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку, що є обов`язковим документом, який підтверджує законне користування житловим приміщенням, не подання документів, що підтверджують місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 з 01.01.1993 року по 09.09.1999 рік, ОСОБА_3 з 01.01.1993 року по 19.11.1993 рік, що унеможливлює перевірку факту невикористання заявником та членами сім`ї права на приватизацію, що є підставою звернення позивачки з даним позовом до суду.
Така відмова Відповідачем у здійсненні приватизації займаної Позивачем Квартири, у зв`язку з ненаданням ордера на зайняття житлового приміщення та неподанням документів, що підтверджують місце проживання та реєстрації позивачки та членів її сім`ї у вказані періоди, є незаконною та чинить їй перешкоду у реалізації права на приватизацію житлового приміщення.
У позивачки оригінал ордеру на квартиру не зберігся, так як ордер отримував її батько, який помер, тому на сьогоднішній день у позивачки виникли перешкоди у реалізації права на приватизацію житла.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не відноситься.
Позивачка вказує, що вселена у квартиру на законних підставах, незаконність її проживання ніким не спростована та не заперечується, а відсутність ордеру позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири по незалежним від неї обставинам.
З моменту реєстрації позивачки в спірній квартирі її право на користування житловим приміщенням ніким, в тому числі, відповідачем не оскаржувалось та доказів такого оскарження не надано. Враховуючи, що позивачка на законних підставах зареєстрована та постійно проживає у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного нею житла з причин відсутності ордеру на заселення у квартиру є такою, що порушує її право на приватизацію.
На запит позивача від 09.06.2025р. до Славутської міської ради щодо надання інформації про місце реєстрації (прописки) з дати народження та до досягнення ним повнолітня (1999 р.) отримано відповідь за вих. № 228/71-21-25 від 16.06.2025р. у якій повідомляється, що згідно даних, що є в наявності відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 09.09.1999р. по теперішній час. У період з 1982 року по 1999 рік інформація в відділі відсутня.
Позивач просить суд визнати право на приватизацію ОСОБА_1 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності ордера на житлове приміщення та документів, що підтверджують місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 та членів її сім`ї, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 968,96 грн., та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 20 000 грн.
Ухвалою суду від 14.08.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до підготовчого засідання в порядку загального провадження з участю сторін.
24.10.2025 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не наполягає на стягненні із відповідача судових витрат та правничої допомоги.
Представник відповідача відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області Корнієнко Б.П. позову не визнав, посилаючись на підстави зазначені у відзиві на позов. У відзиві до суду вказав, що відповідно до рішення Славутської міської ради від 25 червня 2002 року № 20 «Про надання згоди на безоплатну передачу відомчого житла та інженерних мереж ВАТ «Завод ЗБВ» у комунальну власність міста і спеціалізованим організаціям», а також рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 18 грудня 2002 року № 379 «Про затвердження актів приймання-передачі у комунальну власність міста житлового фонду, мереж тепло-, водопостачання, водовідведення та мереж вуличного освітлення мікрорайону ВАТ «Завод ЗБВ», гуртожиток за адресою: АДРЕСА_4 , був прийнятий у комунальну власність територіальної громади міста Славута та належить до об`єктів комунальної власності Славутської територіальної громади. міської ради судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказував, що у позивачки відсутній ордер на зайняття квартири АДРЕСА_5 , тому відповідачем правомірно відмовлено у приватизації вказаної квартири. Відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною законною підставою для вселення у надане житлове приміщення є ордер.
Також представник відповідача у відзиві вказав, що у позивача відсутні довідки, видані органами приватизації за попередніми місцями проживання після 1992 року, а саме: щодо ОСОБА_3 за період з 01.01.1993 року по 19.11.1993 року; щодо ОСОБА_1 за період з 01.01.1993 року по 09.09.1999 року. Наявність достовірної інформації про зареєстроване місце проживання після 1992 року є важливою, оскільки підтвердження проживання за іншою адресою могло б свідчити про вже реалізоване право на участь у приватизації. У такому випадку повторна участь у приватизації житла була б виключена відповідно до чинного законодавства. З огляду на викладене, доводи про безперервне проживання та реєстрацію позивачки разом із матір`ю з моменту її народження містять суперечності та не підтверджують беззаперечне право позивачки на приватизацію житла. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1993 р. № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» та Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.08.2000 р. № 179, облік житлових чеків здійснюється шляхом відкриття приватизаційних депозитних рахунків у державних установах Ощадбанку України. Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою НБУ від 11.09.2017 р. № 89 (зі змінами), облік операцій за такими рахунками здійснюється на позабалансових рахунках. Отже, виключним розпорядником та носієм інформації щодо залишків житлових чеків громадян та їх використання є установи АТ «Ощадбанк». Разом із тим, відсутня єдина централізована інформаційна система, яка б дозволяла перевірити факт використання житлових чеків громадянином на території всієї України. Установи АТ «Ощадбанк» володіють інформацією виключно в межах своєї компетенції та територіальної юрисдикції, а саме щодо конкретної особи та конкретної адреси, за якою проводилася або могла проводитися приватизація житла. Відомості про участь особи у приватизації за іншими адресами в населених пунктах чи регіонах відсутні або є недоступними. Однак у довідках Ощадбанку, доданих до позовної заяви, міститься лише інформація про відсутність позивачки у списках на приватизацію за конкретною адресою. Натомість відсутність офіційних відомостей про зареєстроване місце проживання позивачки за певні періоди унеможливлює встановлення факту її участі чи не участі у приватизації житла за іншими адресами. Просив у позові відмовити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Славутської міської ради в особі Славутської міської територіальної громади в судовому засіданні не заперечувала проти позову, посилаючись на те, що позивачка має право на приватизацію житла, доказів того, що вона використала приватизаційний житловий чек немає, натомість надати документи, які передбачені п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. № 396, немає можливості із спливом часу та відсутністю процедури видачі дубліката ордера на житлове приміщення.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши докази відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 09.09.1999 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/013197676 від 31.10.2024 р.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 25.07.1981 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.09.1982 року, виданим М-Скнитським ЗАГС Славутського району Хмельницької області та свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 09.02.2023 року, виданим Славутським відділом реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 21.08.2004 року, виданого Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_7 .
Відповідно до поквартирної карточки, наймачем квартири по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований разом із дружиною ОСОБА_3 , дочкою ОСОБА_8 та сином ОСОБА_5 , вказана обставина підтверджується також типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 21.04.2010 р.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 12.11.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.
Позивачка ОСОБА_1 , мати позивачки - ОСОБА_3 , брат ОСОБА_5 на момент смерті батька були зареєстровані та постійно проживали в квартирі в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_3 , серії НОМЕР_6 , виданого 16.08.1999 року Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області, де вказано, що вона зареєстрована у квартирі з 19.11.1993 року, та витягами з Реєстру територіальної громади ОСОБА_3 , ОСОБА_1 №2024/013197620 від 31.10.2024 року, №2024/013197676 від 31.10.2024 року.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 18.03.2025 року слідує, що брат позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради №369 від 17.10.2024 року ОСОБА_1 визнано наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю основного наймача жилого приміщення.

ОСОБА_1 уклала договір №21 найму житлового приміщення від 28.10.2024 з КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання», згідно якого наймодавець КП «Славутське ЖКО» надає наймачу ОСОБА_1 у користування жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та члени його сім`ї на території України не приймали участі у безоплатній приватизації житла, що підтверджується довідками № 120.40/129-14/198, № 120.40/129-14/199 від 01.11.2024р., виданими філією Хмельницьке обласне управління ТВБВ № 10022/0129 АТ «Державний ощадний банк України», доказів на спростування вказаних довідок представником відповідача не надано.

21.01.2025 року листом № 1 відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з неподанням повного пакету документів, передбачених п. 18 Положенням про порядок передачі квартирі (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. №396, та повернуто долучені до неї документи у зв`язку з подачею неповного пакету документів, а саме: 1) копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім?ї; 2) відсутня копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; 3) копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. громадянина, який подав заяву (паспорт доданий з заявою є недійсним): 4) копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина який подає заяву; 5) не надано документи, що підтверджують невикористання ним та членами його сім?ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ( ОСОБА_1 з 01.01.1992 року по 09.09.1999 рік, ОСОБА_3 з 01.01.1992 року по 19.11.1993 рік, ОСОБА_5 з 01.01.1992 року по 19.11.1993 рік).

Згідно довідки №1913/21-13 від 16.04.2025 року, виданої виконавчим комітетом Славутської міської ради про зареєстрованих у житлі осіб, згідно даних, що є в наявності у відділі станом на 16.04.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 значаться зареєстрованими в АДРЕСА_1 .

Листом відділу комунальної власності виконавчого комітету Славутської міської ради №12 від 14.05.2025 заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто долучені документи у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 відсутні копії ордера на вселення у жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку, що є обов`язковим документом, який підтверджує місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 з 01.11.1993 року по 09.09.1999 року, ОСОБА_3 з 01.01.1993 року по 19.11.1993 року, що унеможливлює перевірку факту невикористання заявником та членами сім`ї права на приватизацію.

Відповідно до листа виконавчого комітету Славутської міської ради №228/71-21-25 від 16.06.2025 року, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , значиться за адресою : АДРЕСА_1 з 09.09.1999 року по теперішній час. У період з 1982 року по 1999 рік інформація у відділі відсутня.

Відповідно до листа №6801.5/68.1-25 від 15.12.2025 року Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області наданого на запит суду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 15.12.2025 року зареєстрована в АДРЕСА_1 (з 09.09.1999 року за відомостями Славутської ТГ), відомості щодо реєстрації з 01.01.1992 року по 09.09.1999 рік відсутні. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 15.12.2025 року зареєстрована в АДРЕСА_1 ) з 19.11.1993 року за відомостями Славутської ТГ), відомості щодо реєстрації з 01.01.1992 року по 19.11.1993 рік відсутні.

Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ст. 30,41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Згідно з ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 26.12.2009 № 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Славутської міської ради №1913/21-13 від 16.04.2025 року в АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , всього зареєстровано 2 особи.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади №2024/013197676 від 31.10.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 09.09.1999 року.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2024/013197620 від 31.10.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19.11.1993 року.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до п.4.2.9 Положення про районні адміністрації міської ради, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 року №29 районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Пунктами 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заяву - згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме щодо об`єктів нерухомості, які не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, як вбачається із доказів наданих суду на спірну квартиру позивачки не розповсюджується.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Доказів на підтвердження факту відсутності позивачки та членів її сім`ї за місцем проживання та реєстрації : АДРЕСА_1 , у період з 1992 року до 1999 року судом не здобуто, ані власником житлового будинку, ані балансоутримувачами не пред`являлися позови про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням до позивачки та членів її сім`ї. Позивачці не видавався ордер на спірне житлове приміщення, який є документом, що надає право на вселення у житлове приміщення, чинним законодавством не передбачено видачі дубліката ордеру на житлове приміщення, замість втраченого, а тому позивачка не має можливості надати вказаний документ відповідачу.

З огляду на вказані обставини, позивачка має право на приватизацію жилого приміщення квартири, яка належить їй на праві користування разом із членами її сім`ї, не зважаючи на відсутність ордера на житлове приміщення та довідок про реєстрацію, які стали перешкодою для реалізації права на приватизацію через орган приватизації.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Приватизація житла здійснюється у порядку, встановленому Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII).

Законом № 2482-XII передбачено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21 (провадження № 61-1311сво23) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що визнання відповідного суб`єктивного права (права на приватизацію) та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність у контексті цієї справи є належним та ефективним способом захисту порушених прав.

Якщо уповноважений орган, створений місцевою державною адміністрацією, орган місцевого самоврядування, державне підприємство, організація, установа, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, зволікають із винесенням відповідних рішень, вони мають бути зобов`язані вжити усіх визначених законодавством заходів щодо приватизації та розглянути заяву про передачу спірного житла у приватну власність особи.

З огляду на положення статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Тому спосіб захисту обраний позивачкою у зазначеній справі є належним та ефективним способом захисту порушених прав.

Так, у справі № 201/193/22 Верховний Суд зазначив, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

Відсутність ордера на вселення у спірне приміщення сама по собі не є підставою для висновку, що житло, займане особою тривалий час, за наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання, не є житлом у розумінні пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи, що позивачка вселена до спірної квартири на законних підставах, незаконність її проживання ніхто не оспорює, позивачкою надано органу приватизації беззаперечні докази невикористання нею приватизаційних житлових чеків, що не спростовано відповідачем в ході судового розгляду, відсутність ордеру на житло не є підставою для відмови у приватизації житла, про що неодноразово зазначав у своїх постановах ВС України, у позивачки відсутня можливість надати органу приватизації ордер на житлове приміщення, у зв`язку із його втратою, тому це не позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.

З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 2,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.6-16, 81,89, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , право на приватизацію квартири в АДРЕСА_1 , без ордеру на житлове приміщення та документів, що підтверджують місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 та членів її сім`ї.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/ або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя Матвєєва Н.В.