Єдиний унікальний номер 205/1207/20
Номер провадження2/205/630/25
Єдиний унікальний номер № 205/1207/20
Провадження № 2/205/630/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Пєтіної К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18 лютого 2020 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив виділити у власність відповідача автомобіль Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), вартістю 525 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок компенсації вартості частини автомобіля Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) кошти в сумі 262 500,00 грн.

Позов мотивований тим, що 16 жовтня 2015 року між сторонами укладено шлюб. За час перебування у шлюбі було укладено кредитний договір № 1/3273599 від 25 липня 2018 року про придбання автомобіля в кредит, що укладався ОСОБА_2 з ПАТ «Креді Агріколь Банк» в інтересах сім`ї. Сума кредиту складала на час придбання автомобіля Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 525 000,00 грн. Так як автомобіль було придбано за спільні кошти та в інтересах сім`ї позивачем було надано згоду на укладення ОСОБА_2 кредитного договору, договору застави транспортного засобу. Оскільки автомобіль Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , що придбаний за кредитні кошти у відповідності до кредитного договору № 1/3273599 від 25 липня 2018 року, що укладався дружиною ОСОБА_2 з ПАТ «Креді Агріколь Банк» є неподільним, знаходиться у власності і користуванні відповідача, то позивач вважає, що вправі вимагати стягнення з відповідача вартості частини спірного автомобіля.

У відзиві на позов представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що з червня 2018 року між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини. Вперше ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу в вересні 2018 року, однак позов було залишено без розгляду. В липні 2018 року ОСОБА_2 продала належний їй на праві особистої приватної власності автомобіль Mitsubishi Lancer за 8 600 доларів США. Після продажу належного їй автомобіля Mitsubishi Lancer у цей же день ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Креді Агріколь Банк» кредитний договір на придбання автомобіля Suzuki New SX4, вартість автомобіля склала 525 000,00 грн., первинний внесок 60 % від вартості автомобіля 315 000,00 грн., сума, надана у кредит 214 179,00 грн. Первинний внесок позивач сплатила за кошти від продажу автомобіля Mitsubishi Lancer та 10 000,00 грн. на оформлення угоди надавала мати ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_2 формально перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 , то вона звернулась до нього із проханням надати дозвіл на укладення кредитного договору. Грошові кошти, які відповідач брала в кредит на покупку спірного авто та проценти за кредит сплачувала особисто за свої особисті кошти. Автомобіль придбаний відповідачем за особисті грошові кошти в період, коли шлюбні відносини були припинені, а тому не є спільною власністю подружжя.

У відповіді на відзив представник позивача, посилаючись на необґрунтованість доводів відзиву, просив позов задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року позов залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 накладено арешт на автомобіль Suzuki New SX4, 2018 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року ОСОБА_2 відмовлено в прийняття зустрічного позову про поділ майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 про повернення судового збору за зустрічний позов задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кіряхно О.В. про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи відмовлено.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 13 жовтня 2020 року, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2021 року провадження по справі зупинено до вирішення іншої справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі поновлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Товстого К.А. про повернення до стадії підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Товстий К.А. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Купарєва О.В. позовні вимоги не визнала в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Європейський суд з прав людини нагадав, що «принципи змагальності та рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять його в явно гірше становище порівняно з його опонентом (див. рішення у справах «Авотіньш проти Латвії [ВП] () [GC], заява № 17502/07, пункт 119, й інші посилання, ЄСПЛ 2016, та «Регнер проти Чехії» [ВП] (Regner v. the Czech Republic) [GC], заява № 35289/11, пункт 146, від 19 вересня 2017 року). До того ж, право на змагальний судовий процес, в принципі, означає надання сторонам можливості ознайомлюватися та коментувати всі надані докази або подані зауваження з метою впливу на рішення суду. Крім того, сторони повинні мати можливість подати будь-які докази, необхідні для того, аби їхні вимоги задовольнили (див. рішення у справі «Клінік дез Акація та інші проти Франції» (Clinique des Acacias and Others v. France), заява № 65399/01 та 3 інші заяви, пункти 36-43, від 13 жовтня 2005 року). До того ж, суд, який розглядає справу, повинен сам дотримуватися принципу змагальності, наприклад, якщо він розглядає справу на підставі обґрунтування або заперечення, висловленого ним за власною ініціативою (див. рішення у справі «Чепек проти Чехії»), заява № 9815/10, пункти 45 та 51-60, від 05 вересня 2013 року).

Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (а.с. 10 т. 1).

Також встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, однак в період припинення шлюбних відносин 17 липня 2018 року між ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 5656/18/664, предметом якого є автомобіль Suzuki New SX4, 2018 року випуску, вартістю 525 000,00 грн. (а.с. 24-26 т. 1).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору купівлі-продажу перший платіж в розмірі 210 000,00 грн., який є передоплатою. Покупець сплачує протягом 3-х банківських днів з моменту підписання договору на поточний рахунок продавця.

Згідно з п. 2.2.2 Договору купівлі-продажу другий платіж в розмірі 315 000,00 грн., покупець сплачує в термін до 31 липня 2018 року.

ОСОБА_1 15 липня 2018 року надав згоду на укладення ОСОБА_2 договору застави вищезазначеного транспортного засобу. Вказана згода посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. за реєстровим № 1443 (а.с. 9 том 1).

25 липня 2018 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1/3273599, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 214 179,00 грн. строком користування кредитом з 25 липня 2018 року по 24 липня 2020 року включно: 210 000,00 грн. на купівлю транспортного засобу Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2018 (а.с. 83-94 том 1).

Суд погоджується із доводами відповідача з приводу того, що частина коштів на придбання спірного автомобілю належала їй особисто від продажу транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску.

Як вбачається із відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 21 травня 2020 року № 31/4-69аз транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, 05 жовтня 2012 року на підставі вантажно-митної декларації від 02 жовтня 2012 року № 125110003/2/123904 та довідки-рахунку серії ДПІ № 261296 був зареєстрований за ОСОБА_2 25 липня 2018 року транспортний засіб знято з обліку для реалізації (а.с. 10-15 том 2).

Також встановлено, що ОСОБА_2 здійснювала погашення боргу за кредитним договором № 1/3273599 від 25 липня 2018 року, про що нею надано відповідні квитанції: 28 серпня 2018 року 9 000,00 грн.; 25 вересня 2018 року 9 000,00 грн.; 24 жовтня 2018 року 9 000,00 грн.; 27 листопада 2018 року 9 000,00 грн.; 22 грудня 2018 року 9 000,00 грн.; 26 вересня 2019 року 9 000,00 грн.; 28 жовтня 2019 року 9 000,00 грн.; 28 листопада 2019 року 9 000,00 грн.; 28 лютого 2020 року 9 000,00 грн.; 13 березня 2020 року 43 200,36 грн.; на загальну суму 124 200,36 грн. (а.с. 95-99, том 1).

20 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 , яка діє на підставі договору комісії № 4589/20/006777 від 20 березня 2020 року, та ОСОБА_2 укладено договір № 4589/20/006777 купівлі-продажу спірного автомобілю за 49 950,00 грн. (а.с. 102-105 том 1).

Згідно з відповіддю Територіального сервісного центру № 1249 РСЦ в Дніпропетровській області від 03 червня 2020 року № 31/4-1249-371 станом на 03 червня 2020 року автомобіль Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі митної декларації ВМД № № UA125280/2018/881341 від 14 травня 2018 року та договору, укладеного у СГ № 5656/18/664 від 17 липня 2018 року (а.с. 136, том 1).

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 22 червня 2020 року по справі № 203/307/20 шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що сторони шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з червня 2018 року (а.с. 208-209, том 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 березня 2024 року по справі № 201/7661/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Житлово-будівельного кооперативу «МістоСад Восьмий Будівельний 2а», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя, визнання недійсним свідоцтво про право власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя, визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та квартири в частині покупця і визнання покупцями відмовлено (а.с. 169-185, том 2).

У відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 09 вересня 2025 року № 31/29/14-18460-2025 зазначено, що 11 серпня 2018 року в ТСЦ № 1249 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1249/2018/1062113 від 11 серпня 2018 року та доручення продавця серії ННС № 932098 від 25 липня 2018 року, зазначений автомобіль зареєстровано на нового власника ОСОБА_9 , номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно з відповіддю судового експерта ОСОБА_10 № 291220-1 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, складеного 29 грудня 2020 року, середня по Україні ціна продажу транспортного засобу, який був у використанні, Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, двигун 1590 см.куб., станом на 25 липня 2018 року, становить 210 240,00 грн. (а.с. 20-25 том 2).

За час перебування у шлюбі було укладено кредитний договір № 1/3273599 від 25 липня 2018 року про придбання автомобіля в кредит, що укладався ОСОБА_2 з ПАТ «Креді Агріколь Банк» в інтересах сім`ї. Сума кредиту складала на час придбання автомобіля Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) 525 000,00 грн.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя, та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках, та якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають також в обох із подружжя у рівних частках.

Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України.

Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18).

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Суд приймає до уваги те, що кредит на придбання транспортного засобу Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , було укладено відповідачем у період сумісного шлюбу із позивачем, при чому останній надав згоду на укладення вказаного договору.

Відповідач надала докази на підтвердження погашення боргу за кредитним договором № 1/3273599 від 25 липня 2018 року на загальну суму 124 200,36 грн. В той же час позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі в погашенні боргу за кредитним договором надано не було.

На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю.

Правові підстави для визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені у статті 57 СК України, у пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19); пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19 (провадження № 12-57гс21).

Суд дійшов висновку, що відповідачем частково підтверджено придбання автомобіля Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , за її особисті кошти, а саме: кошти від продажу належного відповідачу автомобілю Mitsubishi Lancer, 2012 року випуску, та коштів, внесених на погашення боргу за кредитним договором № 1/3273599 від 25 липня 2018 року на загальну суму 124 200,36 грн.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Так під час розгляду справи суду не надано доказів надання позивачем ОСОБА_1 письмової згоди на відчуження автомобіля Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , яке відбулося 17 липня 2018 року, як і не встановлено обставин спільного використання сторонами коштів, отриманих від продажу автомобіля, а відтак даний автомобіль відчужено відповідачем в порушення вимог ст. 65 СК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Оскільки даний автомобіль відчужено без згоди позивача, то останній відповідно до вищенаведеної судової практики має право на отримання компенсації за належну йому частку, розмір якої може бути визначено на підставі ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Разом з тим, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження ринкової вартості спірного транспортного засобу на час розгляду справи. Клопотання про призначення експертизи для визначення ринкової вартості позивачем також заявлено не було.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не було надано суду належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження розміру внеску його особистих грошових коштів в придбання спірного автомобіля, як і не надано ринкової вартості спірного транспортного засобу на час розгляду справи, то суд позбавлений можливості визначити розмір грошової компенсації позивачеві за продаж відповідачем транспортного засобу Suzuki New SX4, 2018 року випуску, д/н НОМЕР_1 , а отже дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зауважує, що підтвердження факту погашення кредиту за грошові кошти саме позивача не може ґрунтуватись лише на свідченнях свідків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому позивачеві не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 57, 60-61, 63, 65, 70-71 СК України, ст. ст. 15-16, 183, 365, 369, 372 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-77, 81-82, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова