Справа № 162/909/25
Провадження № 2/162/334/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., з участю секретаря судового засідання Смаль Т.П., розглянувши справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія (далі ТОВ «Ейс») надійшов до Любешівського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» 30 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 06 жовтня 2025 року з повідомленням сторін.

Розгляд справи відкладався у зв`язку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача.

Представником відповідача Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача.

Представником позивача Поляковим О.В. подано відповідь на відзив.

На призначену дату судового розгляду 18 грудня 2025 року сторони не з`явилися.

Згідно з частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

2. Стислий виклад позиції позивача.

ТОВ «Ейс» у позовній заяві вказує, що 10 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 315519359, згідно з яким відповідач отримав 17 тисяч гривень кредиту. В цей же день ТОВ «Манівео» перерахувало відповідачу кредитні кошти на вказану боржником платіжну картку № НОМЕР_1 .

ТОВ «Манівео» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») 28 листопада 2018 року уклали договір факторингу № 28/1118-01, який згодом було пролонговано відповідно до додаткових угод. Відповідно до цих договорів, реєстру прав вимог № 275 від 12 березня 2024 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 315519359 від 10 січня 2024 року.

Між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 10/1024-01. Відповідно до цього договору, реєстру прав вимог № 1 від 10 жовтня 2024 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 315519359 від 10 січня 2024 року.

ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Ейс» 08 липня 2025 року уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 315519359 від 10 січня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Ейс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 73945 гривень, з яких 17 тисяч гривень заборгованість по тілу кредиту, 56945 гривень борг по несплаченим відсоткам.

Крім вказаної суми, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,4 гривні, пов`язані з оплатою судового збору, та 7 тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу.

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача Поляков О.В. звертає увагу, що позивач підтвердив належними доказами, які вказують про переказ коштів ТОВ «Манівео» суми кредиту. При цьому необхідні реквізити рахунків відповідач ОСОБА_1 вказала у заявці на отримання кредиту.

Строк дії договору факторингу № 28/1118-01, що укладений між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року, неодноразово продовжувався додатковими угодами, які охоплюють період укладення первісного кредитного договору № 315519359.

Позивач після отримання права грошової вимоги до відповідача не здійснював додаткових нарахувань, самостійно не перераховував складові заборгованості і не застосовував штрафних санкцій тощо.

3. Стислий виклад позиції відповідача.

Представник відповідача Зачепіло З.Я. у відзиві на позовну заяву просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «Ейс» з таких міркувань.

У матеріалах справи відсутні будь-які допустимі, належні і достатні докази перерахування кредитних коштів позичальнику. Позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунку, інших документів первинного обліку.

До позовної заяви не подано розрахунку заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахуванні відсотків, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору.

Відступлення права вимоги може здійснюватися відносно майбутньої вимоги тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. У договорі факторингу, який укладено між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» не індивідуалізовано предмет договору. На час укладення цього договору у ТОВ «Манівео» було відсутнє право вимоги за кредитним договором.

У клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокат Зачепіло З.Я. звертає увагу суду, що ця справа є незначної складності. Подані стороною позивача докази з цього приводу не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру тощо. Враховуючи наведене, представник відповідача просила відмовити у стягненні витрат ТОВ «Ейс» на правничу допомогу.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідач ОСОБА_1 на вебсайті ТОВ «Манівео» 10 січня 2024 року самостійно оформила заявку на отримання коштів у кредит на 17 тисяч гривень із строком кредитування 30 днів. При цьому відповідач вказала свої персональні дані з номером банківської картки.

Відповідно до договору кредитної лінії № 315519359 від 10 січня 2024 року, що укладений в електронній формі між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 , кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії шляхом перерахунку коштів на платіжну картку. Сума кредитного ліміту складає 17 тисяч гривень. Строк дії кредитної лінії 30 днів від дня отримання кредиту (дисконтний період). Дата повернення кредиту 09 лютого 2024 року. На період строку кредитування встановлено проценти за користування кредитом у розмірі 456,25 %, що становить 1,25 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом. Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної сплати процентів, до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою у розмірі 1087,70 % річних, що становить 2,98 % за кожен день користування кредитом. Договір кредитної лінії підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора.

Інформація щодо основних умов кредитування ТОВ «Манівео» також відображена у паспорті споживчого кредиту «Смарт».

Відповідно до платіжного доручення від 10 січня 2024 року ТОВ «Манівео» перерахувало ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 кошти у сумі 17 тисяч гривень згідно з договором № 315519359.

На виконання ухвали Любешівського районного суду Волинської області Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало інформацію, що банківська платіжна карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Грошовий переказ на суму 17 тисяч гривень зараховано на картку 10 січня 2024 року.

Предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що укладений між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт), є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру права вимоги, кожен наступний реєстр є самостійним додатком та не змінює попередній. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання реєстру прав вимог. Право вимоги до боржників підлягає поверненню клієнту у випадку якщо суму боргу було направлено боржником на користь клієнта до дня переходу права вимоги від клієнта до фактора. Строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року.

Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт) пролонгували договірні відносини відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2021 року.

Додатковою угодою № 27 від 31 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт) продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року.

Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео» (клієнт) продовжили строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.

Згідно з витягом реєстру боржників № 275 від 12 березня 2024 року ТОВ «Манівео» передало ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 по договору № 315519359 на суму у 36970 гривень, з яких 17 тисяч гривень заборгованість по тілу кредиту, 19970 гривень відсотки.

Відповідно до акту звірки ТОВ «Таліон Плюс» перераховано ТОВ «Манівео» суму фінансування за відступлення (передачу) прав вимоги за реєстром прав вимог № 275 від 12 березня 2024 року.

ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» 10 жовтня 2024 року укладено договір факторингу № 10/1024-01. Відповідно до цього договору, реєстру прав вимог № 1 від 10 жовтня 2024 року клієнт відступив фактору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 315519359 від 10 січня 2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 10 жовтня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 на 73945 гривень, з яких 17 тисяч гривень заборгованість по основному боргу, 56945 гривень відсотки.

Згідно з платіжною інструкцією № 7504 від 14 жовтня 2024 року ТОВ «Онлайн Фінанс» провело оплату на користь ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 10/1024-01.

ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Ейс» 08 липня 2025 року уклали договір факторингу № 08/07/25-E, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 315519359 від 10 січня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Ейс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 73945 гривень, з яких 17 тисяч гривень заборгованість по основному боргу, 56945 гривень відсотки.

Згідно з платіжними інструкціями № 319 від 13 серпня 2025 року, № 297 від 17 липня 2025 року, № 316 від 12 серпня 2025 року ТОВ «Ейс» провело оплату на користь ТОВ «Онлайн фінанс» за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 08/07/25-E.

Відповідно до розрахунку заборгованості, яке надано первісним кредитодавцем ТОВ «Манівео» ОСОБА_1 12 лютого 2024 року сплачено 5 гривень відсотків за договором № 315519359.

ТОВ «Таліон Плюс», отримавши право грошової вимоги до ОСОБА_1 12 березня 2024 року, продовжувало нараховувати відсотки згідно з договором № 315519359, станом на 10 жовтня 2024 року їх розмір становив уже 56945 гривень.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин, першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

6. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При укладенні договору кредитної лінії ОСОБА_1 надала кредитодавцю свої персональні дані, підписала договір одноразовим цифровим ідентифікатором. Таким чином, договір підписано сторонами у належній формі та у передбачений законом спосіб.

Стороною відповідача не подано будь-яких доказів про належне виконання грошового зобов`язання.

Аналіз доданих до позовної заяви договорів факторингу, додаткових угод між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео», які виходячи з їх змісту також необхідно кваліфікувати як договори факторингу, витягів з реєстрів боржників тощо, приводить суд до висновку про набуття ТОВ «Ейс» права грошової вимоги до ОСОБА_1 відповідно до договору кредитної лінії № 315519359 від 10 січня 2024 року.

Між тим, пред`явлені до стягнення суми суд вважає завищеними з таких міркувань.

Суд констатує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.

ТОВ «Манівео» відкрило відповідачу ОСОБА_1 кредитну лінію на суму 17 тисяч гривень на 30 днів з дня отримання кредиту, тобто з 10 січня 2024 року по 09 лютого 2024 року. Протягом цього періоду діяла процентна ставка у 1,25 % від суми кредиту за кожний день користування. Таким чином, у період з 10 січня 2024 року по 09 лютого 2024 року ОСОБА_1 мала сплатити 6375 гривень відсотків (17000 ?1,25 % ?30). Відповідач 12 лютого 2024 року на погашення заборгованості внесла 5 гривень, які ТОВ «Манівео» зарахувало як сплату відсотків.

Таким чином, позов ТОВ «Ейс» підлягає до частково задоволення, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 відповідно договору кредитної лінії № 315519359 від 10 січня 2024 року заборгованості по тілу кредиту у розмірі 17 тисяч гривень та 6370 гривень відсотків. В решті позов до задоволення не підлягає.

7. Питання розподілу судових витрат.

ТОВ «Ейс»при поданні позовної заяви сплатило 2422,4 гривень судового збору, які у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (31,6 % від заявлених вимог).

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 7 тисяч гривень витрат на правничу допомогу. Вирішуючи це питання, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/2806/18 виснував, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано договір про надання правничої допомоги № 11/08/25-01 від 11 серпня 2025 року з адвокатським бюро «Соломко та партнери», протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду № 9, акт прийому-передачі наданих послуг від 11 серпня 2025 року. Відповідно до вказаних документів адвокатським бюро було складено позивачу позовну заяву (2 години, 5 тисяч гривень), вивчено матеріали справи ( 2 години, 1 тисяча гривень), підготовлено адвокатський запит (1 година, 500 гривень), підготовлено та складено клопотання щодо отримання інформації (1 година, 500 гривень). Між тим, у додатках до позовної заяви відсутні докази про оплату наданої правничої допомоги.

Таким чином, суд вважає, що позивач документально не підтвердив витрат на правничу допомогу відповідно до статті 137 ЦПК.

8. Висновок суду щодо позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стояння заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії № 315519359 від 10 січня 2024 року, що укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», у сумі 23370 (двадцять три тисячі триста сімдесят) гривень, з яких 17000 (сімнадцять тисяч) гривень тіло кредиту, 6370 (шість тисяч триста сімдесят) гривень відсотки.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення з ОСОБА_1 50575 (п`ятдесяти тисяч п`ятисот сімдесяти п`яти) гривень за договором кредитної лінії № 315519359 від 10 січня 2024 року, що укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень 35 копійок судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви, у розмірі 1656 (одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) гривень 65 копійок залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».

У стягненні з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 7000 (семи тисяч) гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»; місцезнаходження позивача: 02175, місто Київ, Харківське шосе, будинок № 19, офіс № 2005; ЄДРПОУ позивача: 42986956.

Ім`я відповідача: ОСОБА_1 ; місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 ; РНОКПП відповідача: НОМЕР_2 .

Суддя В.Д. Глинянчук