Провадження №2-о/512/56/25
"18" грудня 2025 р. с-ще Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Тімановського А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Савранська селищна рада Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій зазначив що 18.09.2002 на підставі Розпорядження голови Савранської районної державної адміністрації від 06.04.2002 №86/A-02, йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,140 га в межах згідно з планом, розташовану на території Концебівської сільської ради, Савранського району Одеської області мас.54 діл. НОМЕР_1 кадастровий номер :01:003:0191 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія IV-ОД №026974, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №171.

Маючи намір розпоряджатися своєю землею (скласти заповіт) ОСОБА_1 виявив, що в Державному акті його прізвище зазначено з помилкою, а саме: замість правильного « ОСОБА_2 » вказано ОСОБА_3 .

Внаслідок такої орфографічної помилки, в нього на даний час, виникла невідповідність між документом, що посвідчує його особу та правовстановлюючим документом, що перешкоджає йому, як власнику вказаної земельної ділянки, повною мірою реалізувати свої права стосовно розпорядження вказаною земельною ділянкою укладати правочини.

Однак, в зв?язку із змінами в законодавстві - наказ Держкомзему від 22.06.2009 №325 «Про затвердження інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою» втратив чинність, а видача державних актів на право власності на земельну ділянку з 15.10.2013 діючим законодавством не передбачена. Підтвердженням права власності на земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно. Разом з тим, заявник стверджує, що державним реєстратором відмовлено йому у вчиненні реєстраційних дій у зв?язку з розбіжністю в написанні прізвища власника державного акту та паспорті громадянина України.

Таким чином, внаслідок такої орфографічної помилки, з метою подальшого розпорядження своїм майном, заявник вимушений звернутись до суду з даною заявою.

В досудовому порядку врегулювати це питання немає можливості.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте 18.12.2025 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та підтримав заявлені вимоги (а.с. 24).

Представник заінтересованої особи - Савранської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка про вручення ухвали суду від 19.11.2025 та копії заяви з додатками до неї (а.с.22). Про причини своєї неявки представник Савранської селищної ради Одеської області, суд не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ІV ОД №026974, площею 2,140 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Концебівської сільської ради мас.54 діл. НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації Одеської області Ради народних депутатів №86/А-02 від 06.04.2002 на ім`я ОСОБА_4 (а.с.6).

В матеріалах справи міститься рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 (а.с.7).

З довідки старости Концебівського старостинського округу Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №489 від 12.09.2025 вбачається, про помилкове зазначення прізвища у державному акті про право на земельну частку (пай) серія ІV-ОД №026974 виданий 18.09.2002, а саме « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_2 » (а.с.8).

Крім того, в матеріалах справи міститься архівний витяг Розпорядження Савранської районної державної адміністрації Одеської області №86/А-02 від 06.04.2002 про передачу громадянам у приватну власність земельних часток (паїв), зокрема, ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-025 від 23.09.2025 вбачається, що земельна ділянка площею 2,1382 належить на праві приватної власності на підставі Державного акту від 18.09.2002 серії ІV-ОД №026974 ОСОБА_4 (а.с.11-16).

Поряд з цим, матеріали справи містять копію паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області від 28.03.2002 на ім`я ОСОБА_7 (а.с.4).

Згідно з положеннями статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у пунктами 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.

Отже, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право реалізувати свої права стосовно розпорядження власною земельною ділянкою, а можливість внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку неможливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Верховний Суд, під час касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Водночас, встановивши розбіжність у написанні імені власника документа та заявника щодо однієї літери « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_6 », суд звертає увагу, що така розбіжність у написанні прізвища заявника утворилася внаслідок відмінностей між двома співзвучними голосними звуками, та що відмінностей в іншій частині не було, що з урахуванням принципу «балансу вірогідностей» свідчить про доведеність відповідних обставин.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами було достовірно встановлено факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №026974, виданий Савранською районною державною адміністрацією 18.09.2002, на підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 06.04.2002 № 86/А-02, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 171 на земельну ділянку площею 2,140 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 7 статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись пунктами 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», статтею 81, частиною 3 статті 258, статтями 259, 263-265, пунктом 5 частини 2 статті 293, пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Савранська селищна рада Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026974, виданого Савранською районною державною адміністрацією 18.09.2002, на підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 06.04.2002 № 86/А-02, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №171 на земельну ділянку площею 2,140 гектарів в межах згідно з планом, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області, масив НОМЕР_3 , ділянка НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

При ухваленні судом рішення судові витрати заявнику ОСОБА_1 не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Ю. Брюховецький