Дата документу 22.12.2025
Справа № 501/5519/25
УХВАЛА

22 грудня 2025 року суддя Чорноморського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 175-177 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК) по справі за

позовом ОСОБА_1

до

відповідачів

1 ОСОБА_2

2 ОСОБА_3

предмет та підстави позову: про визнання батьківства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 07.12.2025 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання батьківства.

При дослідженні позовної заяви та доданих документів суддею встановлено наступне.

Відповідно до п.4, п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

В порушення даних норм ЦПК України, позивачем не викладено повністю обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить встановити батьківство щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, позивачем не надано до позову доказів, що підтверджують батьківство позивача.

При цьому слід роз`яснити позивачу, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Доказами до позову про визнання батьківства можуть бути, наприклад:

- докази, що свідчать про спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (довідка про склад сім`ї, витяги з погосподарських та домових книг, особисті листи, сімейні фотокартки, рішення судів в інших справах тощо); покази свідків, яким відомо про відносини сторін та про їх батьківство щодо дитини; висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (що є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку).

Верховним Судом було роз`яснено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц).

Крім того, згідно із ч.2 ст.129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

В позовній заяві позивач не зазначає поважні причини пропуску строку на звернення до суду з заявою про визнання батьківства та не заявляє клопотання про поновлення даного строку.

Зміст позову є вказівкою позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст.16 ЦК України), однак в позові не вказано в чому саме полягає спір між позивачем і відповідачем в цій частині.

Статтею 19 СК України, передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визнання батьківства обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Але позивачем у позовній заяві не залучено третю особу - орган опіки та піклування, оскільки участь відповідного органу опіки та піклування є обов`язковою у такій категорії справ.

Згідно вимог ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

З поданих до суду документів не вбачається, що між сторонами існує спір з приводу батьківства позивача або, що органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено сторонам у справі у вчинені відповідного актового запису (у випадку відмови, надати підтверджуючі документи).

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовна заява містить 3 вимоги немайнового характеру (встановлення факту батьківства, зобов`язання відділу ДРАЦС внести зміни, видача нового свідоцтва про народження, тощо).

В силу вимог п.п.2) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного року, що на дату подання позовної заяви становить 1211,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити за 2 вимоги немайнового характеру судовий збір у загальному розмірі 2422,40 грн. (1211,20*2).

Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати вимогам, які передбачені ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1-2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Недоліки заяви мають бути усунуті шляхом подання належно оформленої позовної заяви в новій редакції, з урахуванням вимог ст.175, 177 ЦПК України та даної ухвали.

Керуючись ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання батьківства - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви та заяви про забезпечення доказів без руху для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чорноморського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко