ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Чернівці

справа № 727/3547/25

провадження №22-ц/822/963/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Бугай В.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційну скаргу Міністерства Юстиції України, апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 10 вересня 2025 рокута на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 вересня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», треті особи: Міністерство Юстиції України, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», треті особи: Міністерство Юстиції України, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано наступним. Позивач відбував покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» у період з 10.04.2022 року по 20.12.2023 року, куди був евакуйований із Запорізької області.

Перебуваючи в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», позивач неодноразово звертався до адміністрації Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо невідповідності необхідних житлово-побутових умов його утримання вимогам статті 115 КВК України, зокрема: приміщення камери, в якій його утримували, було надто вузьким, штучне, як і природне, освітлення недостатнє, відсутня вентиляція, незадовільний стан санвузлів, прогулянковий дворик не відповідав встановленим вимогам. Вказані обмеження негативно впливали на моральний стан ОСОБА_1 , зазначений дискомфорт викликав глибокі моральні страждання та переживання внаслідок нелюдського поводження.

Проте, адміністрація державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» відмовлялась вживати будь-які заходи щодо покращення необхідних житлово-побутових умов, а у своїх відповідях зазначала, що санітарні умови та косметичні недоліки камери, в якій він утримувався, відповідають національним та міжнародним вимогам.

Позивач із метою захисту своїх законних прав був змушений 01.07.2022 року заявити голодний протест. Адміністрацією Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» без будь-яких підстав та досліджень з метою завдання йому психологічного насильства, було ініційовано засідання комісії щодо організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубства.

Відповідно до Протоколу засідання комісії щодо організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубства від 04.07.2022р. № 8, комісія вирішила поставити ОСОБА_1 на профілактичний облік, як особу схильну до членоушкоджень та самогубства.

Згідно пункту першого наказу Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» № 233/02 від 06.07.2022р. за особою, схильною до членоушкоджень та самогубства ОСОБА_2 , закріплено психолога відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор».

Профілактичний облік, як з особи схильної до самогубства, з позивача було знято адміністрацією Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» лише після його звернення до Чернівецького окружного суду 11.07.2023 року. Зазначені дії адміністрації Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» свідчать та підтверджують порушення його прав у частині застосування відносного нього безпідставних заходів впливу зі сторони адміністрації.

Також, позивач із метою захисту своїх законних прав був змушений звернутися до Чернівецької обласної прокуратури. Чернівецькою обласною прокуратурою з метою усунення порушень чинного законодавства з питань додержання режиму, забезпечення порядку умов утримання осіб, Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» надано вказівку від 14.07.2022 року № 20-123вих-22, з вимогою невідкладно вжити вичерпаних заходів щодо усунення виявлених порушень законодавства, причин та умов, що їм сприяли, а також покращення відомчого контролю за додержанням кримінально-виконавчого законодавства, передусім щодо режимних вимог, матеріально-побутового забезпечення, дотримання прав засуджених. Встановлено, що умови утримання в цих камерах не відповідають встановленим нормам, оскільки такі приміщення не обладнанні належною вентиляцією, через що в них відчувається задуха та підвищена вологість. Утримання осіб у камерах, що не відповідають визначеним вимогам, може розцінюватись як катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність поводження чи покарання.

Окрім того, головним спеціалістом відділу інспектування об`єктів контролю в правоохоронних, судових органах військових формувань Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Коноплястим С.М. було здійснено моніторинг Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» та складено Звіт від 14-15.11.2022 року. Під час даного моніторингу виявлено: - порушення права засуджених на захист від катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність поводження та покарання (статті З Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 21, 28 Конституції України, стандарти КЗК); - порушення права на гідні умови тримання (статті 25 Загальної декларації прав людини); - порушення права на життя (статті 27 Конституції України, статті 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 3 Загальної декларації прав людини); - порушення права на інформацію (статей 34, 57 Конституції України, статей 3, 5 Закону України «Про інформацію»); - порушення права на підтримання контактів із зовнішнім світом (Стандарти КЗК, Мінімальні стандартні правила поводження з в`язнями). Представниками групи НПМ зафіксовано незадовільний стан даху режимного корпусу, що експлуатується вже понад 200 років, а також його конструктивних елементів. У ході спілкування з керівництвом установи встановлено, що основною проблемою в установі залишається незадовільний стан водостічної системи та даху режимного корпусу, внаслідок чого спостерігається затікання стін, руйнування кроквяної системи даху, стін і ураження їх грибком.

Спеціалістами Чернівецького управління ГУ Держпродспоживслужби в Чернівецькій області за результатами перевірки встановлено порушення вимог статей 20 та 25 Закону України «Про основні вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» в частині відсутності державної реєстрації їдальні установи.

Посилався на те, що Чернівецький окружний адміністративний суд 29.01.2024 року по справі № 600/4168/23-а, задовольнив позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо незабезпечення належних житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання засудженого ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засуджених до довічного позбавлення волі. На основі дослідження матеріалів справи, доказів, пояснень у справі №600/4168/23-а, судом було встановлено, що позивач відбував своє покарання в умовах, які не відповідають стандартам щодо забезпечення житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Як наслідок, у результаті протиправної бездіяльності адміністрації Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», яка полягала у не забезпеченні належних житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання засудженого ОСОБА_1 , було порушено права засудженого ОСОБА_1 , адже весь цей період засуджений був вимушений відбувати своє покарання в умовах, які принижують людську честь та гідність, що фактично завдало йому не тільки психологічних та моральних страждань, але й порушувало його конституційне право, передбачене статтею 28 Конституції України.

За результатами попередніх відвідувань НПМ до Міністерства юстиції України з метою запобігання доведення будівлі режимного корпусу до руйнування та приведення умов утримання засуджених та ув`язнених до вимог національного законодавства та міжнародних стандартів, неодноразово вносилися пропозиції щодо виділення фінансування для проведення ремонтних робіт даху режимного корпусу установи, так як самотужки керівництво слідчого ізолятора тривалий час не може вирішити це питання (орієнтовний обсяг фінансування ремонтних робіт на сьогоднішній день складає близько 10 млн. грн.). Однак, дієвих заходів з боку Міністерства юстиції України до цього часу не вжито. Під час перевірки стану обладнання приміщень збірного відділення установи встановлено численні порушення вимог Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення слідчого ізолятора, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2012 № 1118/5, що порушують права осіб, узятих під варту, на гідні умови тримання.

Крім того, умови тримання у приміщеннях збірного відділення також не відповідають вимогам пункту 18.1. Європейських пенітенціарних правил (Рекомендація № R (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць). Так, у приміщеннях збірного відділення відсутні система водопостачання та водовідведення, ув`язнені не мають доступу до належного природного освітлення. Наявні чотири приміщення для тимчасового перебування осіб, узятих під варту, обладнані лише однією лавою для сидіння (фото 9 та 10), а також обладнані з порушенням норм жилої площі (кожне з них має площу 1,4 м2) та нагадують «кам`яні мішки». Всі наявні 9 прогулянкових двориків не обладнані достатнім укриттям від атмосферних опадів, що не відповідає пункту 48 Другої загальної доповіді Європейського комітету з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню [CPT/Inf (92) 3]. Прогулянкові дворики № 2 та 5 потребують проведення ремонту.

Окремі приміщення ЛПК перебувають у неналежному санітарно- гігієнічному стані та потребують проведення ремонту. Під час відвідування приміщень ЛПК становлено, що адміністрацією установи належні умови тримання засуджених не забезпечуються. Так, належний температурний режим в приміщенні для роздягання (одягання) не дотримується, зокрема, в зазначеному приміщенні він складав плюс 17,6 °С, що є нижче встановлених норм. Так, у відповідності до вимог пункту 2.13. розділу ІІ Положення про організацію лазне- прального обслуговування температура в приміщенні для роздягання (одягання) ЛПК установи повинна підтримуватися на рівні не нижче плюс 25 °C. Таким чином, постійне переохолодження може сприяти виникненню у засуджених захворювань, які призводитимуть до загрози їх здоров`ю та життю.

В установі порушуються вимоги Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року № 1417. У камері № 27, де тримаються 2 ув`язнених, виявлено електричну розетку, електрокип`ятильник та електрочайник з порушеннями техніки безпеки, які перебувають в незадовільному технічному стані. Вищевикладені порушення можуть призвести до ураження утримуваних осіб електричним струмом, становить загрозу для життя та здоров`я цих осіб та персоналу установи, а також може призвести до надзвичайних подій (зокрема, пожежа, задимлення тощо), що є порушенням права засуджених (ув`язнених) та персоналу установи на життя.

Перебуваючи в Замковій виправній колонії №58, ОСОБА_1 у лютому 2024 року був змушений звернутися за медичною допомогою, оскільки в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» на погіршення стану його здоров`я адміністрація не звертала будь-якої уваги. ОСОБА_3 виправної колонії діагностувала у нього бронхіальну астму.

Завданий розмір моральної шкоди становить 500 000 гривень. Такий розмір відшкодування позивач вважає розумним та справедливим, адже він не тільки відповідає розміру сум відшкодування завданої моральної шкоди, присуджених Європейським судом з прав людини у подібних справах, а саме «Старенький та Рудий проти України» від 11.01.2018, але й компенсує шкоду, яка завдавалася позивачу постійно та безперервно понад півтора року, протягом яких позивач кожного дня перебував в умовах постійного приниження людської честі та гідності що в свою чергу призводило до психологічних страждань.

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 10 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», треті особи: Міністерство Юстиції України, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 , який перебуває в ДУ «Петрівська виправна колонія 49», що розташована в с.Новий стародуб, вул.Польова,1, у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 вересня 2025 року стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , який перебуває в ДУ «Петрівська виправна колонія 49», що розташована в с.Новий стародуб, вул.Польова,1, понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 400 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовільнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

В апеляційній скарзі Міністерства Юстиції України просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 вересня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 гривень та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 вересня 2025 в частині задоволення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 400 гривень та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області просить скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 вересня 2025 про стягнення за рахунок коштів Державного бюджету витрат на правничу допомогу. Відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що між порушенням прав скаржника та діями відповідача існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, який було встановлено у справі № 600/4168/23-а.

29.01.2024 у справі № 600/4168/23-а Чернівецьким окружним адміністративним судом були встановлені факти та обставини щодо порушення права скаржника на забезпечення належних житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання засудженого в місцях відбування покарання, а саме в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор». На основі дослідження матеріалів справи, доказів, пояснень у справі № 600/4168/23-а. судом було встановлено, що позивач відбував своє покарання в умовах, які не відповідають стандартам щодо забезпечення житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, а саме судом встановлено, наявність на стінах та стелі в камерах вологості та плісняви, яка викликана внаслідок неналежного облаштування (роботою) вентиляції та відсутністю ш тучної систем и вентиляції, через що у приміщенні відчувається задуха та підвищена вологість, на стінах з`являється цвіль (грибок). Це було підтверджено і перевіркою прокуратури та моніторинговим візитом відділу інспектування об`єктів контролю в правоохоронних, судових органах та військових формувань Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізм у Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" 14-15.11.2022.

Як наслідок в результаті протиправної бездіяльності відповідача, яка полягала у не забезпеченні належних житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання скаржника та виконанні його законних вимог щодо усунення порушень, призвела до того, що у скаржника суттєво погіршився стан здоров`я почалися напади задухи, задишка, сухий і надривний кашель, свистячі хрипи при видиху, біль в грудях.

Відповідач на погіршення стану здоров`я скаржника не звертав будь-якої уваги, підчас його звернень зі скаргами до Медичної частини, всі його звернення просто не фіксувалися. Тільки прибувши до Замкової виправної колонії № 58 Скаржник зміг отримати медичну допомогу. ОСОБА_3 виправної колонії № 58, діагностував у скаржника бронхіальну астму та призначив відповідні ліки.

Апелянт вважає, що судом не враховано, що скаржник 620 днів перебуваючи в державній установі "Чернівецький слідчий ізолятор" психологічно страждав, у нього погіршився стан здоров`я, а відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. є не співмірним та не справедливим, оскільки скаржник кожного дня перебував в умовах постійного приниження людської честі та гідності, що в свою чергу призводило до психологічних страждань.

В апеляційній скарзі Міністерство Юстиції України вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував наступні обставини. Позивач під час утримання в СІЗО перебував у камері № 24, яка відповідає Нормам забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення виправної колонії середнього рівня безпеки затвердженими наказом Міністерства юстиції від 27.07.2012 № 1118/5. В опалювальний період СІЗО підключається до системи централізованого теплопостачання, температура повітря в камерних приміщеннях не опускається нижче 18+ Со, що в свою чергу підтверджується у фотозвіті. Разом з тим, з фото звіту вбачається, що в камерах № 24 та № 21, N° 22, № 25 - наявне цілодобове холодне водопостачання та водовідведення; - наявна природна вентиляція через вікно, яке перебуває у справному стані; - санвузол відгороджений, обладнаний зливним бачком, душовим піддоном, умивальником у справному стані, наявний електричний водонагрівач; в світлу пору доби камери мають природне освітлення через вікно, а в темну освітлюються штучним освітленням, стан освітлення - задовільний; - стіни та стеля пофарбовані водоемульсійною фарбою, покриття підлоги - дерев`яне, цвіль відсутня; - гризуни, таргани або сліди їх життєдіяльності не виявлені. А тому, твердження позивача відносно невідповідності санітарним вимогам камери в СІЗО не відповідають дійсності.

Жодним фактом не підтверджено чим керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди та незрозуміло зі змісту оскаржуваного рішення котрі саме обставини могли привезти до постійного приниження людської честі та гідності, що спонукало психологічні страждання. Апелянт вважає, що відсутні підстави для відшкодування шкоди.

Позивач не надає доказів того, що за час перебування його під вартою у нього у зв`язку з цим виникли проблеми із здоров`ям, що спричинили йому страждання, згідно із положеннями статті 23 ЦК України. Як вбачається з медичної карти позивача (яку було витребувано судом) жодного запису лікаря про будь-яку хворобу немає. Позивач за час перебування у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» не мав жодних скарг на погане самопочуття. Вважає, що судом не досліджено та не обґрунтовано, у чому саме полягала заподіяна позивачу моральна шкода. Позивачем не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з бездіяльністю відповідача, як суб`єктів владних повноважень. Не надано доказів щодо наявності причинного зв`язку між завданою йому моральною шкодою і діями відповідача в її заподіянні.

Апелянти також не погоджується із додатковим рішенням суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 400 гривень з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету.

При ухваленні додаткового рішення, судом не враховано, що кожна засуджена людина в Україні має право на безоплатну правову допомогу консультацію чи інформацію, допомогу в складенні документів чи представництво інтересів у суді. Щоб отримати такі послуги, достатньо було звернутися до системи безоплатної правової допомоги. Так, відповідно до статті 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області вважає додаткове рішення суду не законним. Посилається на те, що в силу приписів частини другої статті 141 та другої статті 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі, однак не за рахунок коштів Державного бюджету України. Головне управління Казначейства вважає, що відповідні судові витрати можуть бути стягнуті саме з суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вироком Апеляційного суду АР Крим від 28.07.2008 року було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.1, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.70 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

З 10.04.2022 року по 20.12.2023 року ОСОБА_1 відбував покарання у державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», куди був евакуйований із Запорізької області у зв`язку з збройною агресією російської федерації.

20.12.2023 року позивач вибув із Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» до Державної установи «Петрівська виправна колонія 49» для подальшого відбування покарання. Зазначені обставини підтверджуються особовою справою засудженого, яка приєднана в електронному вигляді до електронної справи №727/3547/25 в системі «Електронний суд».

За вказаний період відбування покарання ОСОБА_1 утримувався у камерних приміщеннях: №21, 22, 24, 25. Житлова площа камер складає: камера № 22 21,31 кв.м., розрахована на 5 осіб; камера №24 22,77 кв.м., розрахована на 5 осіб; камера № 25 27,04 кв.м., розрахована на 6 осіб; камера № 21 12,5 кв.м., розрахована на 3 осіб (а.с.99 Том 1). В усіх камерах, де утримувався ОСОБА_1 , наявний відокремлений санвузол та душ. Камери забезпечені меблями, інвентарем та предметами господарського призначення. Усе обладнання камер міцно вмонтоване до стін та підлоги. В камерах наявні бачки для води, книжкові полиці, інвентар для прибирання. Температурний режим в камерному приміщенні дотримувався не нижче +18 градусів С.

Камери обладнані робочим (денним) та черговим (нічним) освітленням, а також електричними розетками для підключення електроприладів. Для покращення якості освітлення приміщень лампи розжарювання замінено на сучасні енергозберігаючі LED лампи.

Відповідно до вимог нормативних документів камери облаштовані віконними металопластиковими блоками з прозорим склом, які дають доступ до свіжого повітря. Припливно-витяжної вентиляції в камерних приміщеннях в яких утримувався ОСОБА_1 немає, однак в камерах наявні вентиляційні отвори. Припливно-витяжна вентиляція не передбачена конструкцією будівлі.

Відповідно до Протоколу засідання комісії щодо організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубства №8 від 04.07.2022р., комісія вирішила поставити ОСОБА_1 на профілактичний облік, як особу схильну до членоушкоджень та самогубства.

Профілактичний облік, як з особи схильної до самогубства з позивача було знято адміністрацією Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» на підставі протоколу №5 від 11.07.2023 року засідання профілактичної комісії з організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубства серед засуджених осіб.

14.07.2022 року Чернівецькою обласною прокуратурою направлено начальнику Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" письмову вказівку №20-123 про усунення порушень вимог чинного законодавства з питань додержання режиму, забезпечення порядку і умов тримання осіб.

Зокрема, у ході огляду камер ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», в яких утримуються засуджені до довічного позбавлення волі, встановлено, що у кожній камері обладнано санітарний блок із встановленим умивальником, унітазом та душовою кабіною з протічною гарячою та холодною водою. Стіни поруч із санітарним блоком та безпосередньо у ньому частково вражені грибком і наявні сліди від замокання. Умови тримання в цих камерах не відповідають встановленим нормам, оскільки такі приміщення не обладнані належною вентиляцією, через що в них відчувається задуха та підвищена вологість.

На виконання вказівки Чернівецької обласної прокуратури від 14.07.2022, керівництвом слідчого ізолятора вживались заходи щодо можливих невідкладних заходів для усунення зазначених недоліків.

Зокрема, із дослідженого судом акту виконаних робіт №62 від 26.09.2022 року встановлено, що у камері №24 було проведено косметичний ремонт з виконанням наступних робіт: здійснено підготовчі роботи для проведення побілки та фарбування стін та стелі на площі 86,67 м2; проведено ревізію внутрішнього сантехнічного та електрообладнання камери; встановлено 1 ліжко; здійснено облицювання зовнішніх стін санвузла керамічною плиткою на площі 10,62 м2; здійснено укладання облицювальної плитки в місці розміщення душової кабіни - 1 м2; проведено побілку стін на площі 37,58 м2 та стелі на площі 29,36 м2; пофарбовано емалевими фарбами панелі стін на площі 9,11 м2, дерев`яну підлогу на площі 11,21 м.2, спальні місця, труби опалення, стіл і лавицю 2,1 м2, вхідні двері та грати 3,96 м2. (а.с.95-98 Том 1).

15.11.2022 року було складено звіт за результатами моніторингового візиту відділу інспектування об`єктів контролю в правоохоронних, судових органах та військових формувань Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" 14-15.11.2022 р., в якому зафіксовано, що залишились невиконаними рекомендації попереднього візиту від 27.10.2021 р. в частині демонтажу маршрутного боксу у вигляді металевої клітки; активізація роботи щодо пошуку додаткових замовлень для працевлаштування ув`язнених; дотримання вимог законодавства в частині створення належних матеріально-побутових умов для ув`язнених та засуджених. Також вказано, що залишились не усуненими порушення щодо забезпечення належними умовами тримання ув`язнених. Зазначено, що в порушення вимог Глави 4 Розділу ІХ ПВР СІЗО в більшості камер, зокрема й у камері №24, є потреба проведення поточного ремонту. Стіни та стеля в камерах вологі та вкриті пліснявою, в окремих камерах сантехнічне обладнання фізично зношене, перебуває в антисанітарному стані та потребує зміни.

Окрім того, у матеріалах справи наявний звіт про результати відвідування державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» 11 та 13 березня 2024 року, складений членами групи Національного превентивного механізму відповідно до Факультативного протоколу до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, на підставі ст.ст.13,19-1, 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (а.п.13-23 Том 1). Представниками групи НПМ зафіксовано незадовільний стан даху режимного корпусу, що експлуатується вже понад 200 років, а також його конструктивних елементів. У ході спілкування з керівництвом установи встановлено, що основною проблемою в уставної залишається незадовільний стан водостічної системи та даху режимного корпусу, внаслідок чого спостерігається затікання стін, руйнування кроквяної системи даху, стін й ураження їх грибком. Під час перевірки стану обладнання приміщень збірного відділення установи встановлено численні порушення вимог Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення слідчого ізолятора, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2012 № 1118/5, що порушують права осіб, узятих під варту, на гідні умови тримання.

Всі наявні 9 прогулянкових двориків не обладнані достатнім укриттям від атмосферних опадів.

Окремі приміщення ЛПК перебувають у неналежному санітарно- гігієнічному стані та потребують проведення ремонту. Під час відвідування приміщень ЛПК становлено, що адміністрацією установи належні умови тримання засуджених не забезпечуються. Так, належний температурний режим в приміщенні для роздягання (одягання) не дотримується, зокрема, в зазначеному приміщенні він складав плюс 17,6 °С, що є нижче встановлених норм. Так, у відповідності до вимог пункту 2.13. розділу ІІ Положення про організацію лазне- прального обслуговування температура в приміщенні для роздягання (одягання) ЛПК установи повинна підтримуватися на рівні не нижче плюс 25 °C. Таким чином, постійне переохолодження може сприяти виникненню у засуджених захворювань, які призводитимуть до загрози їх здоров`ю та життю.

Судом також встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року позов ОСОБА_1 до державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо незабезпечення належних житлових, побутових та санітарно-гігієнічних умов утримання ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засуджених до довічного позбавлення волі. Зобов`язано державну установу «Чернівецький слідчий ізолятор» забезпечити належні житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови утримання засудженого ОСОБА_1 відповідно до вимог вказівки Чернівецької обласної прокуратури від 14.07.2022 року та звіту за результатами моніторингового візиту відділу інспектування об`єктів контролю в правоохоронних судових органах та військових формувань Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" 14-15.11.2022 р., а саме в частині: проведення санітарної обробки та ремонтних робіт внутрішніх стін та стелі камери №24, які покриті вологістю та пліснявою; вжиття заходів для належного облаштування роботи природної чи встановлення штучної вентиляції.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані рішення суду першої інстанції повністю відповідають зазначеним вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. І довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання (частинами першою, другою, четвертою статті 7 КВК України).

Відповідно до частини першої статті 8 КВК України засуджені мають право, зокрема, на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню; на належне матеріально-побутове забезпечення у порядку, встановленому цим Законом та нормативно правовими актами Міністерства юстиції України.

Частиною третьою статті 107 КВК України визначено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На обґрунтування душевних і фізичних страждань позивач вказує, що відповідач за весь період відбування покарання порушував житлово-побутові та санітарні вимоги щодо умов його тримання, приміщення камери та прогулянковий дворик не відповідають встановленим вимогам, що негативно вплинуло на його моральний стан. Також позивач посилався на його неналежне медичне забезпечення та обслуговування.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

14.07.2022 року Чернівецькою обласною прокуратурою направлено начальнику державної Державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" письмову вказівку №20-123 про усунення порушень вимог чинного законодавства з питань додержання режиму, забезпечення порядку і умов тримання осіб. Зокрема, у ході огляду камер ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», в яких утримуються засуджені до довічного позбавлення волі, встановлено, що у кожній камері обладнано санітарний блок із встановленим умивальником, унітазом та душовою кабіною з протічною гарячою та холодною водою. Стіни поруч із санітарним блоком та безпосередньо у ньому частково вражені грибком і наявні сліди від замокання. Умови тримання в цих камерах не відповідають встановленим нормам, оскільки такі приміщення не обладнані належною вентиляцією, через що в них відчувається задуха та підвищена вологість.

15.11.2022 року складено звіт за результатами моніторингового візиту відділу інспектування об`єктів контролю в правоохоронних, судових органах та військових формувань Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" 14-15.11.2022 р., в якому зафіксовано, що залишились невиконаними рекомендації попереднього візиту від 27.10.2021 р. в частині демонтажу маршрутного боксу у вигляді металевої клітки; активізація роботи щодо пошуку додаткових замовлень для працевлаштування ув`язнених; дотримання вимог законодавства в частині створення належних матеріально-побутових умов для ув`язнених та засуджених. Також вказано, що залишились не усуненими порушення щодо забезпечення належними умовами тримання ув`язнених. Зазначено, що в порушення вимог Глави 4 Розділу ІХ ПВР СІЗО в більшості камер, зокрема й у камері №24, є потреба проведення поточного ремонту. Стіни та стеля в камерах вологі та вкриті пліснявою, в окремих камерах сантехнічне обладнання фізично зношене, перебуває в антисанітарному стані та потребує зміни.

В матеріалах справи наявний звіт про результати відвідування державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» 11 та 13 березня 2024 року, складений членами групи Національного превентивного механізму відповідно до Факультативного протоколу до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, на підставі ст.ст.13,19-1, 22 ЗУ «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини». Представниками групи НПМ зафіксовано незадовільний стан даху режимного корпусу, що експлуатується вже понад 200 років, а також його конструктивних елементів. У ході спілкування з керівництвом установи встановлено, що основною проблемою в уставної залишається незадовільний стан водостічної системи та даху режимного корпусу, внаслідок чого спостерігається затікання стін, руйнування кроквяної системи даху, стін й ураження їх грибком. Під час перевірки стану обладнання приміщень збірного відділення установи встановлено численні порушення вимог Норм забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення слідчого ізолятора, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2012 № 1118/5, що порушують права осіб, узятих під варту, на гідні умови тримання.

Всі наявні 9 прогулянкових двориків не обладнані достатнім укриттям від атмосферних опадів.

Під час відвідування приміщень ЛПК становлено, що адміністрацією установи належні умови тримання засуджених не забезпечуються. Так, належний температурний режим в приміщенні для роздягання (одягання) не дотримується, зокрема, в зазначеному приміщенні він складав плюс 17,6 °С, що є нижче встановлених норм. Так, у відповідності до вимог пункту 2.13. розділу ІІ Положення про організацію лазне- прального обслуговування температура в приміщенні для роздягання (одягання) ЛПК установи повинна підтримуватися на рівні не нижче плюс 25 °C.

Встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року позов ОСОБА_1 до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо незабезпечення належних житлових, побутових та санітарно-гігєнічних умов утримання ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства, які визначають умови відбування покарання засуджених до довічного позбавлення волі. Зобов`язано ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» забезпечити належні житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови утримання засудженого ОСОБА_1 відповідно до вимог вказівки Чернівецької обласної прокуратури від 14.07.2022 року та звіту за результатами моніторингового візиту відділу інспектування об`єктів контролю в правоохоронних судових органах та військових формувань Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" 14-15.11.2022 р., а саме в частині: проведення санітарної обробки та ремонтних робіт внутрішніх стін та стелі камери №24, які покриті вологістю та пліснявою; вжиття заходів для належного облаштування роботи природної чи встановлення штучної вентиляції.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо не співмірності визначеного судом розміру відшкодування моральної щкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом ("Станков проти Болгарії", № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Водночас судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

Схожий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 372/4399/15-ц.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять "розумність" та "справедливість" при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях "Тома проти Люксембургу" (2001 рік), "Калок проти Франції" (2000 рік) та "Недбала проти Польщі" (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

При визначені відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини справи та проаналізувавши всі докази, правильно визначився із розміром присудженої позивачу суми відшкодування, який відповідає критерію справедливості відшкодування, засадам розумності та виваженості.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта ОСОБА_1 є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України про те, що суд не встановив всі обставини справи є безпідставними, оскільки судом надана оцінка всім доказам по справі, повно та всебічно встановлені та досліджені всі обставини справи.

Колегія суддів наголошує, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав. Така позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17, провадження № 14-514цс19, від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19.

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, застосовуючи Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 та керуючись положеннями ст. ст. 134, 137, 141 ЦПК України, стягнув витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначене спростовує апеляційні доводи Міністерства Юстиції України та Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області щодо неправомірності стягнення витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційних скарг є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та у відзивах на позов, перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства Юстиції України, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 10 вересня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 26 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2025 року.

Судді І.Б. Перепелюк

Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк