ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/14365/21

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1316/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 11 червня 2025 року, місце постановлення ухвали м. Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: - встановити факт проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 21.11.2013 року; - визнати за ОСОБА_3 у порядку поділу спільного майна право власності на 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач також ставила питання про стягнення із ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвокатського об`єднання Дефендо Капітал в розмірі 41 100 грн. та судового збору у розмірі 4 400 грн. 12 коп. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_3 вказувала, що сторони спору із вересня 2000 року по 21.11.2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін спору народилася дочка ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_5 . Позивач зазначала, що під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, разом працювали, спільно харчувалися, купували спільно речі для себе та дітей, виховували спільних дітей, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки. Позивач стверджувала, що 02.10.2008 року під час проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу сторони спільно придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, нею надавалася письмова згода на придбання вказаної квартири. Квартира була придбана за 405 600 грн., із яких спільні грошові кошти склали 62 392 грн. 22 коп. Оскільки у сторін не було у наявності достатньої кількості грошових коштів, 01.10.2008 року відповідачем було укладено з ТОВ Український промисловий банк кредитний договір, за яким він отримав кредит у розмірі 70 600 доларів США. Поручителем за цим кредитним договором виступала позивач. За доводами ОСОБА_3 , 22.11.2013 року сторони зареєстрували шлюб, а у травні 2014 року у них народилася третя дитина - син ОСОБА_6 . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказувала, що відповідач у добровільному порядку не погоджується поділити спірну квартиру, яка є їх спільною сумісною власністю, і тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. При цьому, наявні підстави для відступу від рівності часток сторін при вирішенні даного спору про поділ спільного сумісного майна, оскільки з нею проживають двоє неповнолітніх дітей, які знаходяться на її повному утриманні, а відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей, не дбає про їх матеріальне забезпечення та здійснює психологічне та фізичне насильство по відношенню до позивача та дітей.

Дана цивільна справа розглядалась по суті судами неодноразово.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.08.2024 року було задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.08.2024 року - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

23.05.2025 року ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року у справі № 750/14365/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ суспільного сумісного майна, а саме, зняття арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2025 року клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 750/14365/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ суспільного сумісного майна - задоволено. Судом скасовано заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року, у вигляді арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23016988, номер запису:2002 в книзі: 15, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 08.10.2008).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2025 року у справі №750/14365/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ суспільного сумісного майна, а клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, залишити без задоволення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 11.06.2025 року постановлена без повно досліджених доказів, із порушенням норм матеріального права та із недотриманням норм процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що станом на сьогоднішній день, вказана справа знаходиться у суді касаційної інстанції та вирішується питання про відкриття провадження, і тому, скасування заходів забезпечення позову є передчасним. Апелянт стверджує, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може привести до ускладнення виконання рішення по суті або взагалі зробити неможливим виконання даного рішення. При обранні виду забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій враховувалась співмірність із заявленими позовними вимогами. За доводами апелянта, судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто, після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження. Натомість, станом на дату розгляду заяви про забезпечення позову, цивільна справа перебуває на розгляді у Верховному Суді, у зв`язку із поданням представником відповідача касаційної скарги на постанову Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року у даній справі. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції не мав підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року у справі №750/14365/21, що не позбавляє в подальшому учасників справи звернутися до суду першої інстанції, яким накладено арешт, для вирішення даного питання. Доводи апеляційної скарги вказують, що виходячи із вищевикладеного, питання про скасування заходів забезпечення позову за заявою позивача є передчасним, оскільки судове рішення суду апеляційної інстанції не виконано, а скасування забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим його виконання.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у зв`язку із її необґрунтованістю, та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 11.06.2025 року. Позивач повідомила про зміну нею прізвища - ОСОБА_7 , у зв`язку із укладенням шлюбу 26.07.2025 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: - встановити факт проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 21.11.2013 року; - визнати за ОСОБА_3 у порядку поділу спільного майна право власності на 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнати за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач також ставила питання про стягнення із ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвокатського об`єднання Дефендо Капітал в розмірі 41 100 грн. та судового збору у розмірі 4 400 грн. 12 коп.

10.01.2022 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23016988, номер запису: 2002 в книзі: 15, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 08.10.2008).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року, в якості забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ суспільного сумісного майна, було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23016988, номер запису:2002 в книзі: 15, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 08.10.2008).

Дана цивільна справа розглядалась по суті судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 , було задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 21.11.2013 року. Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.09.2022 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.11.2023 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.09.2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17.01.2023 року, було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.08.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна, було відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.08.2024 року, було задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.08.2024 року - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

23.05.2025 року ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року у справі № 750/14365/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ суспільного сумісного майна, а саме, зняття арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2025 року клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 750/14365/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ суспільного сумісного майна - задоволено. Судом скасовано заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року, у вигляді арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23016988, номер запису:2002 в книзі: 15, дата прийняття рішення про державну реєстрацію:08.10.2008).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 11.06.2025 року, задовольняючи клопотання позивача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 750/14365/21, суд першої інстанції, керуючись приписами частин: 1, 4, 7 статті 158 ЦПК України, враховуючи, що постанова Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року набрала законної сили, а обставини, які слугували підставою для застосування заходів забезпечення позову, наразі відсутні, дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, вжитих відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо необґрунтованого задоволення судом першої інстанції клопотання позивача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада, як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення Європейського Суду з прав людини у справі Кюблер проти Німеччини).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Необхідно зазначити, що забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2, ч.4, ч.5, ч.7, ч.9, ч.10, ч.11 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується, як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що із набранням законної сили постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року у даній цивільній справі, підстави для забезпечення позову, які були застосовані, як гарантія та обставини, які слугували підставою для застосування заходів забезпечення позову, наразі відсутні. У зв`язку із даними обставинами, позивач ОСОБА_3 скористалась своїм процесуальним правом, передбаченим приписами ч.7 статті 158 ЦПК України, на звернення із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року, постановленої судом за результатами розгляду її клопотання про застосування вказаних заходів. При цьому, доводи апеляційної скарги щодо передчасності скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку із оскарженням ОСОБА_2 постанови Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року, яка набрала законної сили, у касаційному порядку, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із приписами вказаних вище норм Закону.

Європейський Суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але і щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Тобто, принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 11.06.2025 року постановлена без повного досліджених доказів у справі, із порушенням норм матеріального права та із недотриманням норм процесуального права, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 11.06.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Виходячи із вищевказаного, апеляційний суд вважає, що висновок ухвали суду першої інстанції від 11.06.2025 року про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року, у вигляді арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23016988, номер запису:2002 в книзі: 15, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 08.10.2008), у контексті приписів ч.1, ч.4, ч.7 статті 158 ЦПК України, узгоджується із вказаним вище нормами Закону, які регламентують дані правовідносини та документально підтвердженими обставинами, які встановлені судом. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 11.06.2025 року відносно того, що клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі №750/14365/21, підлягає задоволенню. Оскільки постанова Чернігівського апеляційного суду від 06.05.2025 року набрала законної сили, а обставини, які слугували підставою для застосування заходів забезпечення позову, наразі відсутні, то заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2022 року, у вигляді арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 23016988, номер запису:2002 в книзі: 15, дата прийняття рішення про державну реєстрацію:08.10.2008), підлягають скасуванню.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , та залишення без змін ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.06.2025 року.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 червня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.12.2025 року.

Головуючий: Судді: