ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/419/24 Номер провадження 22-ц/814/2013/25Головуючий у 1-й інстанції Шарова-Айдаєва О. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Одринської Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Левченко Оксани Олександрівни на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О., повний текст судового рішення виготовлено 17 лютого 2025

у справі за позовом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна екологічна інспекція Центрального округу про відшкодування шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У лютому 2024 року Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області звернулася до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна екологічна інспекція Центрального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки в розмірі 68786 грн 86 коп.

В обґрунтування позовних вимог Новосанжарська селищна рада зазначила, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів на право власності чи право користування (оренди) земельної ділянки самовільно зайняв земельну ділянку площею 7,0137 га, чим спричинив шкоду державі та селищній громаді в розмірі 68786 грн 86 коп.

Відповідне твердження мотивується такими обставинами. В рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000206 від 28.11.2023, встановлено самовільне використання земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Лисівка, Полтавського району, Полтавської області. За наслідками проведення огляду земельної ділянки працівниками поліції за участі працівника Державної екологічної інспекції Центрального округу та інженера-геодезиста здійснені заміри площі земельної ділянки та встановлені межі фактичного посіву сільськогосподарської культури кукурудзи. Площа посіву склала 7,0137 га.

За фактом порушення земельного законодавства та використання земельної ділянки площею 7,0137 га без документів, що посвідчують право власності чи право користування (оренди) земельною ділянкою складено Державною екологічною інспекцією Центрального округу 24.01.2023 протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за статтею 53-1 КУпАП.

В подальшому Інспекцією винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2023 № 38/2/1-24, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн, який ОСОБА_1 сплачений 20.04.2023.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , який самовільно зайняв земельну ділянку площею 7,0137 га, має бути відшкодована шкода в розмірі 68 786 грн 86 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року позов Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна екологічна інспекція Центрального округу, про відшкодування шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (, вул. Центральна, б. 23, селище Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область) шкоду за самовільне зайняття земельної ділянки в розмірі 58845 грн (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (, вул. Центральна, б. 23, селище Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область) судовий збір в сумі 2588 грн 94 коп. (дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім гривень дев`яносто чотири копійки).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що під час огляду земельної ділянки 24.01.2023 року було залучено сертифікованого інженера-землевпорядника, ОСОБА_3 який, як встановлено, не проводив обстеження особисто. Натомість підпис на відповідному протоколі огляду був поставлений іншою особою, що є порушенням вимог статті 207 Цивільного кодексу України щодо автентичності підпису.

Отже, якщо інженер-землевпорядник фактично не був присутній при огляді, підпису на протоколі не ставив, протокол не може бути належним доказом. На підставі протоколу огляду від 24.01.2023 року який був складений з порушенням процесуальних норм закону, Державна екологічна інспекція центрального округу склала протокол № 01560 від 24.01.2023 року про адміністративне правопорушення. Такий протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, якщо він був складений на підставі протоколу огляду земельної ділянки, здійсненого з порушенням процесуальних норм. Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність або відсутність правопорушення. Однак, якщо протокол огляду земельної ділянки містить недостовірні відомості або складений особою, яка не мала відповідних повноважень, такі фактичні дані є сумнівними, а отже, не можуть слугувати належним доказом. Оскільки протокол огляду від 24.01.2023 року є неналежним доказом через процедурні порушення, усі похідні від нього документи, зокрема і протокол про адміністративне правопорушення, також втрачають доказову силу. Рішенням суду встановлено, що звертаючись із вимогою про стягнення шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки площею 7,0137 га позивач не довів її фактичного розміру. Поряд з тим оскільки відповідач підтвердив , що він використовував земельні ділянки за межами с. Лисівка, на які надані лише дозволи на розробку проекту землеустрою площею 6,00 га суд дійшов висновку , що відповідач здійснив використання земельної ділянки саме площею 6,00 га без належних правових підстав.

Однак, з даними висновком суду не можливо погодитися, оскільки в судовому засіданні відповідач зазначав, що ним дійсно використовуються земельні ділянки, які були наділені та внесені до погосподарського обліку його близьким родичам, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , але судом не встановлено чи дійсно зазначені вище земельні ділянки відповідають місцю розташування земельної ділянки яка стала предметом спору.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000206 від 28.12.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 197-1 КК України, 24.01.2023 проведено огляд земельної ділянки, що розділена на дві ділянки асфальтованою дорогою, на якій проведено посів кукурудзи одним масивом, і яка розташована поза межами села Лисівка Полтавського району Полтавської області, а саме: поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0323.

З протоколу огляду від 24.01.2023 (а.с.199-200 т.1) вбачається, що до огляду був залучений сертифікований інженер-геодезист ОСОБА_3 , який за допомогою технічного обладнання - JPS приймача TRIMBLER R10 здійснив заміри площі земельних ділянок, розділених асфальтованою дорогою, які були засіяні кукурудзою єдиним масивом (кукурудза на момент огляду зібрана).

До протоколу огляду надано схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, в якій визначено, що загальна площа посіву під кукурудзою становить 4,5676га +2.4461га, з них в межах земельних ділянок з кадастровим номером: :00:002:0323 0.0101 га, без кадастрового номеру 7,0036 га (а.с. 201 т.1).

За змістом такого протоколу огляду встановлено, що присутній під час огляду ОСОБА_1 повідомив, що навесні 2022 року він самовільно засіяв дві вищевказані земельні ділянки кукурудзою, а восени 2022 року зібрав врожай кукурудзи з них. На момент огляду ОСОБА_1 не надавав договору оренди на підтвердження права користування чи документів на підтвердження права власності на земельну ділянку, вказавши, що вважає використання земельних ділянок правомірним, оскільки документи знаходяться на оформленні.

З повідомлення Державної екологічної інспекції Центрального округу встановлено, що на виконання постанови ВнП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про залучення спеціаліста від 18.01.2023 взято участь у проведенні слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000206 від 28.12.2022 за частиною 1 статті 197-1 КК України та проведено розрахунки шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е неподалік с. Лисівка Новосанжарської територіальної громади Полтавського району Полтавської області (а.с. 13 т.1).

На підставі постанови відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про закриття кримінального провадження від 28.03.2023 Державною екологічною інспекцією Центрального округу складено протокол про адміністративне правопорушення № 01560 від 24.01.2023 за статтею 53-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за змістом якого встановлено, що ОСОБА_1 здійснив практичне використання земельних ділянок з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е поблизу с. Лисівка Полтавського району, на яких була засіяна та у подальшому скошена кукурудза, без відповідних правовстановлюючих документів на них, а саме: права власності або права користування (оренди), що є порушенням статей 124,125, 126 п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України (а.с. 14 т.1).

Вказаний протокол у графі «Пояснення особи» містив власноручні пояснення ОСОБА_1 , в яких ним вказано, що він зі змістом протоколу ознайомлений та згоден, та що планує завершити оформлення правовстановлюючих документів (а.с. 14 зі звороту т. 1).

19 квітня 2023 року постановою Державної екологічної інспекції Центрального округу по справі про адміністративне правопорушення № 38/2/1-24 громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн (а.с. 15 т.1).

Зі змісту постанови вбачається, що у діях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, а саме: він здійснив самовільне зайняття земельної ділянки з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е поблизу с. Лисівка Полтавського району, на якій була засіяна та у подальшому скошена кукурудза, без відповідних правоустановчих документів на право власності або користування (оренди) чим порушив статті 124,125,126, п. «б» статті 211 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено штраф в розмірі 170 грн відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення № 38/2/1-24 від 19.04.2023, на підтвердження чого надані копії квитанції від 20 квітня 2023 року (а.с. 16 т. 1).

Відповідно до претензії № 8/07-16/23, адресованої ОСОБА_1 , останньому було запропоновано відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства на суму 68786 грн 86 коп. Вказана претензія 15.03.2023 отримана відповідачем. В додатку до вказаної претензії зазначений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, площею 7,0137 га, яка становить 68786 грн 86 коп. (а.с. 17-18 т.1).

З наданого представником позивача до суду висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС № СЕ-19/117-23/4485-ЕК від 21.03.2023 (а.с. 203-217 т.1) за наслідками проведеної судово-економічної експертизи, вбачається, що в обсязі наданих матеріалів розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, визначений у довідці Державної екологічної інспекції Центрального округу (додаток до листа Державної екологічної інспекції Центрального округу від 10.02.2023 № 02.1-11/560) в сумі 68786 грн 86 коп. підтвердити неможливо з причин, указаних у дослідницькій частині висновку експерта, не визначення цільового призначення земельних ділянок).

Поряд з цим, за умови, що цільове призначення самовільно зайнятих земельних ділянок загальною площею 7,0137 га землі сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими дворами) та за умови, що вони не відносяться до природно-заповідного фонду, завдана шкода підтверджується у сумі 87015 грн 18 коп.

На даний час розмір шкоди, заподіяної самовільним використанням земельної ділянки розміром 7,0137 га, який обрахований Державною екологічною інспекцією Центрального округу, в сумі 68786 грн 86 коп. відповідачем добровільно не відшкодований.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

У частині першій статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів порушує зазначені державні інтереси, унеможливлює правомірне отримання коштів за таке користування та перешкоджає законному розпорядженню земельними ділянками.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди у зв`язку із самовільним зайняттям земельних ділянок є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76,77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з даним позовом, Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області вказала, що 05.01.2023 за результатами огляду земельної ділянки було визначено площу самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки, яка становить 7,0137 га.

При дослідженні протоколу огляду від 24.01.2023 (а.с.199-200 т.1) вбачається, що до огляду земельної ділянки 24.01.2023 був залучений сертифікований інженер-геодезист ОСОБА_3 , який за допомогою технічного обладнання - JPS приймача TRIMBLER R10 здійснив заміри площі земельних ділянок, розділених асфальтованою дорогою, які були засіяні кукурудзою єдиним масивом (кукурудза на момент огляду зібрана). Сертифікований інженер-геодезист ОСОБА_3 в ході огляду визначив загальну площу такої земельної ділянки. До протоколу огляду надано схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, якою визначено, що загальна площа посіву під кукурудзою становить 4,5676 га + 2.4461 га, з них в межах земельних ділянок з кадастровим номером: :00:002:0323 0.0101 га, без кадастрового номеру 7,0036 га (а.с. 201 т.1).

Проте в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 не підтвердив ту обставину, що як сертифікований інженер-геодезист він залучався до огляду земельних ділянок за межами населеного пункту с. Лисівка, Полтавського району, Полтавської області, які були засіяні кукурудзою єдиним масивом (кукурудза на момент огляду зібрана). Вказував, що за допомогою технічного обладнання - JPS приймача TRIMBLER R10 заміри площі земельних ділянок здійснював його довірена особа ОСОБА_7 . Саме ця особа використовувала технічне обладнання - JPS приймач TRIMBLER R10, для заміру самозайнятих земельних ділянок, за наслідками якого визначена загальна площа посіву під кукурудзою - 4,5676 га +2.4461 га. Та саме ця особа, яка не є сертифікованим інженером-геодезистом, склала надану схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, в якій встановлена загальна площа посіву під кукурудзою - 4,5676 га +2.4461 га.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв як належний доказ схему встановлення межі фактичного посіву сільськогосподарських культур на території Новосанжарської селищної ради, в якій встановлена загальна площа посіву під кукурудзою 7,0137 га (4,5676 га +2.4461 га), яка визначена як самовільно зайнята земельна ділянка.

Проте з матеріалів справи вбачається, що рішеннями тридцять третьої сесії п`ятого скликання Пологівської сільської ради від 14 квітня 2009 року «Про затвердження висновку про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» надані висновки про надання дозволів на розробку проектів відведення земельних ділянок площею 2, га ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя господарчі будівлі та двори), що знаходиться за межами населених пунктів Пологівської сільської ради (а.с.42-44 т.1).

Розпорядженням виконуючого голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 372 від 21.09.2009 громадянам ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надано дозволи на розроблення проектів відведення земельних ділянок площею по 2,00 га (несільськогосподарські угіддя господарські будівлі та двори) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів на території Пологівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наявність дозволів на розроблення проектів відведення земельних ділянок площею по 2,00 га не свідчить про набуття такими особами, а тим більше відповідачем, якому такі дозволи не видавались, права власності, оскільки відповідно до приписів статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час винесення вказаного розпорядження), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зі змісту постанови Державної екологічної інспекції Центрального округу від 19.04.2023 року № 38/2/1-24 вбачається, що у діях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки з географічними координатами 49°22/36.7//N та 34°39/12.5//Е поблизу с. Лисівка Полтавського району, на якій була засіяна та у подальшому скошена кукурудза, без відповідних правовстановлюючих документів на право власності або користування (оренди), що є порушенням статті 124,125,126, п. «б» статті 211 Земельного кодексу України.

ОСОБА_1 було сплачено штраф в розмірі 170 грн відповідно до цієї постанови, на підтвердження чого надані копії квитанції від 20 квітня 2023 року (а.с. 16 т.1). На даний час постанова ОСОБА_1 не була оскаржена, а тому встановлені в ній обставини мають преюдиційний характер.

З огляду на викладене судом першої інстанції на підставі зібраних доказів обґрунтовано встановлено, що зайняті ОСОБА_1 земельні ділянки не є сформованими, не мають кадастрового номеру, рішення щодо передачі у власність чи у користування таких земельних ділянок не приймалися, а тому судом при розрахунку шкоди було взято саме площу 6 га.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 рокуухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.О.Панченко

Судді: В.П. Пікуль

Т.В. Одринська