Справа №751/3560/25
Провадження №2/751/1265/25
22 грудня 2025 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.
при секретарі Курач В.С.,
pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну спpаву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,
Позивач вважає, що розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди повинен становити 60 000,00 грн.
Ухвалою судді від 22.05.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
12.06.2025 року, ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову (з додатками) (а.с.19-24) та клопотанням про залучення до участі у розгляді даної справи Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача (а.с.26).
Сторони в судове засідання не викликалися. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслала, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог п.2 ч.7, п. 3 ч. 8 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України.
Більш того, Великою Палатою Верховного Суду України у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.
Залучений до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача представник АТ «Перший український міжнародний банк», пояснення/заперечення щодо обставин справи до суду не надіслав. Заяви, клопотання до суду не надходили.
22.12.2025 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
З зазначеної вище довідки вбачається, що станом на 22.04.2025 року, кредитний ліміт за вищезазначеним поточним рахунком складає 20 000,00 грн. сума для повного погашення заборгованості за договором складає 20 035,10 грн, в тому числі прострочена заборгованість 1769,78 грн. (а.с.9)
Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.01.2025 року у справі №751/10827/24 встановлено, що в період часу з «14» год. «00» хв. 06.10.2024 по «14» год. «10» хв. 08.10.2024 ОСОБА_2 , перебуваючи у м. Чернігові, усвідомлюючи, що згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 08.08.2024 №3891-IX, строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, використовуючи банківську картку AT «ПУМБ» № НОМЕР_1 , відкриту на ОСОБА_1 , без дозволу та відома останнього, за допомогою безконтактної технології «PayPass» та платіжних терміналів (POS - термінали), здійснила 53 операції з розрахунку за товари в магазинах, АЗС та інших торгівельних місцях у м. Чернігові, остання з яких вчинена в приміщенні буд. АДРЕСА_1 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на загальну суму 19995 грн. 32 коп. (а.с.5-6)

Зазначеним више вироком суду від 03.01.2025 року у справі №751/10827/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання і встановлено їй іспитовий строк 2 роки. (а.с.5-6)

Потерпілим у кримінальному провадженні №0003332 від 09.10.2024 року є зокрема ОСОБА_1 , якому за вказаним вироком суду заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 19995,32 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Окрім того, як вбачається з виписки по рахунку позивача (а.с.8), відповідачкою ОСОБА_2 , внаслідок її злочинних дій, були витрачені кредитні кошти ОСОБА_1 за користування яких, останньому були нараховані відсотки за умовами договору, і станом на 22.04.2025 року заборгованість за договором становить 20 035,10 грн, що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» від 22.04.2025 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з наданих суду доказів встановленим є факт, що злочинними діями ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинено 20 035,10 грн матеріальної шкоди.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України, якою зокрема визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає задоволенню в повному обсязі, і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 20 035,10 грн заявленої матеріальної шкоди.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача.

Зважаючи на те, що між вказаним протиправним діянням ОСОБА_2 та заподіяною ОСОБА_1 моральною шкодою є причинний зв`язок і встановлена вина заподіювача, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача є законними.

Виходячи зі встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди позивачу, що полягає у пережитих душевних стражданнях, яких він зазнав через протиправну поведінку відповідача, а саме, він втратив значну суму кредитних коштів, внаслідок чого у нього виникли боргові зобов`язання перед банком, що порушило його нормальний спосіб життя.

Також, при визначенні розміру морального відшкодування, суд враховує ті обставини, що неправомірними діями відповідача, позивачу дійсно завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу самої події злочину, у наслідках, які настали після злочину і потребували відновлення порушенного права, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути спричинену моральну шкоду. При цьому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений у позовній заяві розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , суд враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, поведінку відповідача як в ході судового розгляду кримінального провадження, так і в ході судового розгляду цієї справи, тривалість вимушених змін, які потерпілий повинен був докладати для відновлення свого становища, тому з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що на відкодування тих немайнових втрат, яких зазнав потерпілий (позивач), в результаті злочину за можливе визначити розумну і допустиму суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 20 000,00 грн, що є достатнім, співмірним та справедливим.

Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то судовий збір підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн та матеріальної в розмірі 20 035,10 грн.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то судовий збір за вимогу майнового характеру і вимогу немайнового характеру, підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 614,93 грн, яка складається з: 1211,20 грн за майнову вимогу та 403,73 грн (1211,20х20000/60000) за немайнову вимогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 25 035 гривень 10 копійок у рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди, що разом становить 45 035 (сорок п`ять тисяч тридцять п`ять) гривень 10 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 93 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий).

Повний текст рішення буде виготовлений 22.12.2025 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач