Справа № 347/3421/23
Провадження № 22-ц/4808/1610/25
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря: Петріва Д.Б.

за участю представника апелянта Петричук Л.І.

представника позивача адвоката Парфана Т.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Крилюк М. І. в місті Косові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання протиправними і скасування рішень Черганівської сільської ради, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Парфан Т. Д. звернувся до суду із позовом до Косівської міської ради, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання протиправними і скасування рішень Черганівської сільської ради, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позов мотивований тим, що позивач з початку 1990-х років користується земельною ділянкою в АДРЕСА_1 .

24 січня 2007 року Черганівська сільська рада ухвалила рішення, яким надала ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул.Шевченка біля АЗС в с.Черганівка за рахунок земель запасу сільської ради.

31 липня 2007 року Черганівська сільська рада ухвалила рішення, яким погодила межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га по АДРЕСА_1 , згідно із актом земельної комісії від 04 лютого 2007 року та кадастровим планом земельної ділянки. Протягом лютого - серпня 2007 року на замовлення позивача в цій справі землевпорядним підприємством «Діл-інженер» розроблено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ». 09 серпня 2007 року Івано-Франківською регіональною філією «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» прийнято обмінний файл (№1732). 15 серпня 2007 року Проект землеустрою отримав позитивний висновок Держаної експертизи головного управління земельних ресурсів Держкомзему України. Земельній ділянці площею 0,28 га в АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :01:001:0155.

В червні 2023 року після чергового звернення до органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою позивачу стало відомо від посадових осіб місцевого старостату, що вказана земельна ділянка перебуває у власності Черганівської громади в особі Черганівської сільської ради.

26 червня 2023 року позивач подав заяву до Косівського відділу поліції, за результатом розгляду якої 26 липня 2023 року отримав інформаційну довідку, що відповідно до пояснень старости с.Черганівка ОСОБА_3 , рішення про надання дозволу ОСОБА_1 , на розроблення проекту землеустрою втратило свою чинність у 2012 році , оскільки він не звертався із заявою про затвердження проекту землеустрою і видачу державного акта. Після того на підставі рішення сесії сільської ради земельна ділянка перейшла у комунальну власність територіальної громади.

У відповідь на адвокатський запит позивачем отримано від ГУ Держегеокадастру в Івано-Франківській області «Проект землеустрою Черганівська сільська рада для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для будівництва та обслуговування торгово-складських приміщень площею 0,3454 га) АДРЕСА_2 ».

Проект землеустрою розроблено приватним підприємцем ОСОБА_4 на замовлення Черганівської сільської ради у 2019-2020 роках в матеріалах якого наявне рішення Черганівської сільської ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» №331/ХІХ-2019 від 25.06.2019 про надання дозволу Черганівській сільській раді в особі сільського голови ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальної громади площею 0,3454 га. за адресою: АДРЕСА_2 . Після розроблення проекту землеустрою здійснена державна реєстрація земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер :01:001:0001.

Рішенням від 26 листопада 2020 року № 477/ХХYІ-2020 «Про затвердження проекту землеустрою» Черганівська сільська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності із земель запасу (ділянка №1 - кадастровий номер :01:001:0001, загальною площею 0,3454 га і зареєструвати право власності на земельну ділянку комунальної власності).

09 грудня 2020 року державним реєстратором Косівської міської ради внесено відомості про право власності на земельну ділянку до державного реєстру речових прав та їх обтяжень.

Отже, Черганівська сільська рада достовірно знаючи, що позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку та погоджено її межі, неправомірно зареєструвала за собою право комунальної власності на неї.

За таких обставин, представник позивача просив визнати протиправним і скасувати рішення Черганівської сільської ради Косівського району №331/ХІХ-2019 від 25 червня 2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою»; скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0001 і вилучити відомості про земельну ділянку з Державного земельного кадастру; визнати протиправним і скасувати рішення Черганівської сільської ради Косівського району № 477/ХХYI-2020 від 26 листопада 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою»; скасувати рішення державного реєстратора Косівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 55600311 від 09 грудня 2020року і вилучити відомості про об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 236 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; стягнути з відповідачів судові витрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківськоїобласті від 29 вересня 2025 року поновлено строк позовної давності. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Черганівської сільської ради Косівського району №331/ХІХ-2019 від 25 червня 2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» щодо відведення земельної ділянки 0,3454 га. Скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,3454 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0001, дата державної реєстрації: 04 грудня 2020 року, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру. Визнано протиправним і скасовано рішення Черганівської сільської ради Косівського району № 477/ХХYІ-2020 від 26 листопада 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою» щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0001 загальною площею 0,3454 га.

Скасовано рішення державного реєстратора Косівської міської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 55600311 від 09 грудня 2020 року і вилучено відомості про об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 236 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Начальник ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області Капусняк М. М. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою не породжує в особи законного права користування земельною ділянкою, а тому висновок суду про те, що ОСОБА_1 є законним користувачем спірної земельної ділянки не відповідає дійсності.

Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано зазначив в оскаржуваному рішенні про те, що реєстратором ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області безпідставно створено повідомлення про виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку, оскільки така помилка дійсно мала місце і її виправлення було здійснено в межах компетенції та на підставі чинного законодавства. При цьому встановлювати осіб, які допустили помилку у ГУ Держгеокадастру серед обов`язків немає.

Також суд повністю проігнорував їхні доводи про те, що рішення Черганівської сільської ради від 24 січня 2007 року, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки втратило чинність з 14 жовтня 2010 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», який набрав чинності 14 жовтня 2008 року. Так, вказаним законом було внесено зміни до Земельного кодексу України щодо строку дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Водночас пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного закону було передбачено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Тобто законодавцем було надано час на затвердження проектів землеустрою, розроблених за попередньою процедурою, однак ОСОБА_1 такою можливістю не скористався, а тому згадуване рішення сільської ради автоматично втратило чинність.

В обґрунтування порушення судом норм процесуального права представник апелянта зазначає, що 16 червня 2025 року ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області через систему «Електронний суд» подало заяву про відвід судді. Засідання у справі було призначено на 07 липня 2025 року, а тому, враховуючи, що заява про відвід була подана раніше ніж за три дні до судового засідання, суддя Крилюк М. І. повинна була передати таку заяву для її вирішення іншому судді, а не вирішувати її одноособово. Отже, вказані дії суду суперечать вимогам частин другої та третьої статті 40 ЦПК України та є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Ба більше, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області під час розгляду справи неодноразово подавало клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції, однак такі клопотання судом належним чином не були вирішені, про що свідчить відсутність відповідних ухвал суду. Секретар судового засідання представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області то підключала для участі у справі, то не підключала, при цьому будь-яких пояснень своїм діям не надавала. Такі дії суду позбавили сторону відповідача реалізувати своє право на участь у судовому засіданні та вказують на несправедливий розгляд справи.

Враховуючи викладене, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позиція інших учасників справи

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник позивача скаргу не визнав, вважає її безпідставною.

Інші належним чином повідомлені учасники процесу у судове засідання не з`явилися.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 24 січня 2007 року Черганівська сільська рада ухвалила рішення, яким надала ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу сільської ради (а.с.8, том 1).

31.07.2007 Черганівська сільська рада ухвалила рішення, яким погодила межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га по АДРЕСА_1 , згідно акту земельної комісії від 04.02.2007 та кадастрового плану земельної ділянки (а.с.8, зворот, том 1).

Також на замовлення ОСОБА_1 землевпорядним підприємством «Діл-інженер» було розроблено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 » (а.с.5-19, том 1).

15.08.2007 вказаний проект землеустрою отримав позитивний висновок Держаної експертизи головного управління земельних ресурсів Держкомзему України. Земельній ділянці площею 0,28 га в АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :01:001:0155.

14.02.2017 реєстратором Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області було створене повідомлення про виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0155 та внесено 25.11.2020 повторні зміни -відомості щодо цієї ж земельної ділянки за кадастровим номером 623688301:01:001:0001, загальною площею 0,3454 га.

З наданих Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області копій документів із землеустрою встановлено, що рішенням «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою» № 331/ХІХ-2019 від 25.06.2019 Черганівська сільська рада заслухавши інформацію сільського голови Яремина М. М. про необхідність виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування об`єктів громадської забудови орієнтовною площею 0,3454 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 вирішила надати дозвіл Черганівській сільській раді в особі сільського голови ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальної громади площею 0,3454 га. за адресою: АДРЕСА_2 . Після розроблення проекту землеустрою здійснена державна реєстрація земельної ділянки і їй присвоєно кадастровий номер :01:001:0001 (а.с. 28, зворот, том 1).

Рішенням від 26.11.2020 № 477/ХХYІ-2020 «Про затвердження проекту землеустрою» Черганівська сільська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності із земель запасу ділянка № НОМЕР_1 - кадастровий номер :01:001:0001, загальною площею 0,3454 га. і зареєструвати право власності на земельну ділянку комунальної власності (а.с. 43, том 1).

09.12.2020 державним реєстратором Косівської міської ради внесено відомості про право власності на земельну ділянку до державного реєстру речових прав та їх обтяжень.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 отримав від Черганівської сільської ради, правонаступником якої є Косівська міська рада, рішення від 24.01.2007, дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з подальшим отриманням її у власність. Після надання такого дозволу на розроблення проекту землеустрою Черганівською сільською радою прийнято рішення, яким погоджено позивачу межі земельної ділянки площею 0.28 га для ведення особистого селянського господарства.

На замовлення позивача в цій справі землевпорядним підприємством «Діл-інженер» розроблено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ».

Висновком державної експертизи обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України від 15.08.2007 № 3006/П встановлено відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства.

Івано-Франківською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» прийнято обмінний файл і присвоєно земельній ділянці площею 0,28 га в АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0155.

Отже, як виснував суд першої інстанції, позивач являється законним користувачем вказаної земельної ділянки 0,28 га виділеної йому для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , біля АЗС, якою фактично з 1990 років безперервно та відкрито користується на даний час, що не заперечувалось і сільським головою Яремин М. М.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місце самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Статтею 83 ЗК України, визначено у власності територіальних громад перебувають усі землі у межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно віл місця їх розташування.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 6, 7, 9, 11, 12 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації заяви Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про державний земельний кадастр» Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2012 року № 1051 затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), згідно з пунктом 107 якого Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Згідно з абзацом першим пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За положеннями ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до наведених норм громадянин, який бажає отримати земельну ділянку у власність, подає відповідну заяву до органу місцевого самоврядування, а той в свою чергу, перевіряє надану документацію та вирішує питання про передачу такої у власність.

В спірному випадку, ОСОБА_1 отримавши від сільської ради дозвіл на розробку проекту землеустрою, повинен був звернутися до органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації та про передачу ділянки у власність. Однак докази такого звернення у справі відсутні. А рішення про передачу ділянки у власність сільською радою не приймалося, тому підстави вважати, що оформлення права власності на користь територіальної громади порушує право позивача відсутні, а висновок суду помилковий.

Посилання позивача з цього приводу на звернення до поліції у 2023 році зазначених обставин не спростовує, а твердження про неодноразове звернення нічим не підтверджено.

Як правильно вказав апелянт, отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою не породжує в особи право власності на земельну ділянку.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2020 року у справі № 461/1257/17: «…38. Верховний Суд звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

За змістом ст. 79-1 ЗК України, метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому не суттєво, за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками…» .

У пункті 30 Постанови від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 Верховний Суд зазначив: «Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом».

В постанові Верхового суду від 08 січня 2024 року у справі № 369/1533/22, вказано, що: «Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку».

Фактично, позивач з моменту отримання дозволу та проведення експертизи протягом тривалого часу не вжив жодних заходів щодо оформлення права, відповідно, орган місцевого самоврядування вправі був оформити таке право за територіальною громадою.

Також, суд першої інстанції у своєму рішенні встановив факт постійного користування цією ділянкою позивачем з 1990 років, однак на підставі чого суд дійшов такого висновку, докази цього у справі відсутні. Посилання суду на порушення права користувача земельної ділянки нічим не підтверджено.

Отже, суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт законного користування позивачем спірною земельною ділянкою площею 0,28 га, посилаючись лише на наявність дозволу на розроблення проєкту землеустрою, його виготовлення, позитивний висновок державної експертизи та присвоєння ділянці кадастрового номера. Такі дії не створюють і не підтверджують права власності або користування земельною ділянкою. Надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою є лише початковою стадією процедури набуття земельної ділянки у власність чи користування і не має правовстановлюючого характеру.

Крім того, обгрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо нечинності дозволу на розробку.

Отриманий позивачем на підставі рішення Черганівської сільської ради від 24.01.2007 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки втратив чинність відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву».

16 вересня 2008 року було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» № 509-VI, який набрав чинності з дня його опублікування 14 жовтня 2008 року (далі Закон України № 509-VI ).

Відповідно до вимог частини 7 статті 118 ЗК України, якою було регламентовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами (в редакції Закону України № 509-VI) було передбачено, що вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу.

Водночас, пункт 11 статті 151 ЗК України (в редакції Закону України № 509-VI), передбачав, що строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимог щодо її відведення становить один рік і може бути продовжено одноразово на такий самий строк. У разі якщо протягом встановленого строку проект відведення земельної ділянки не подано на затвердження до відповідного органу, дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимоги щодо її відведення вважаються анульованими.

За таких обставин, з дня набрання чинності Законом України № 509-VI, тобто з 14 жовтня 2008 року, новою редакцією статті 151 ЗК України запроваджено строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, виданого відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, та наслідки пропущення цього строку.

Разом з тим, пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 509-VI було передбачено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, фактично законодавцем було запроваджено нову процедуру надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, разом з тим нормами Закону надано можливість на протязі двох років з дати набрання чинності Законом подавати на затвердження проекти землеустрою, розроблені за попередньою процедурою. Враховуючи викладене, рішення Черганівської сільської ради від 24.01.2007, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, втратило чинність з 14.10.2010 року згідно вимог Закону України № 509-VI.

Отже, висновки суду першої інстанції, що відповідачем порушено законне очікування позивача на оформлення права на підставі належно оформленої документації, є також помилковим. Сам факт отримання позивачем кадастрового номера не є підтвердженням права власності чи користування земельною ділянкою.Кадастровий номер земельної ділянки фіксує її унікальний цифровий код, місцезнаходження, межі, площу та цільове призначення.

Щодо усунення помилки відповідачем Головним управлінням щодо реєстрації земельної ділянки, то судом встановлено, що 14.02.2017 реєстратором Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області було створене повідомлення про виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0155 та внесено 25.11.2020 повторні зміни - відомості щодо цієї ж земельної ділянки за кадастровим номером №623688301:01:001:0001, загальною площею 0,3454 га.

Мало місце виправлення помилки щодо відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0155 та як наслідок перенесення її до архівного шару. В свою чергу державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0001 здійснена Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області в 2020 році.

Оскільки відомості про дану земельну ділянку були відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, а Поземельна книга на неї не відкривалась, тому перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель було визнано помилкою та як наслідок її перенесено до архівного шару державним кадастровим реєстратором, що відповідає спеціальному законодавству.

Щодо процесуальних порушень.

Згідно зі статею 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що постановляється ухвала, яка оформлюється окремим документом. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2025 року Головним управлінням через підсистему «Електронний суд» було подано заяву про відвід судді, яка зареєстрована за вхідним номером 4869/2025. Засідання у справі було призначено на 11 год 07 липня 2025 року.

Враховуючи положення ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду більше як за три робочі дні до наступного засідання, вирішення питання про відвід повинно було здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому статті 33 цього Кодексу. Однак суддею в порушення наведеної норми заява не була передана на розгляд іншому судді. Також у справі відсутня ухвала про неможливість такої передачі в силу недостатності суддів.

Таке порушення порядку розгляду заяви про відвід є істотним процесуальним порушенням, та є підставою для його скасування в порядку статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також необхідно звернути увагу на те, що Головне управління, виявляло бажання брати участь у розгляді даної справи в режимі відеоконференції, про що відповідно до статті 212 ЦПК України, подавало клопотання. Однак, як встановлено з матеріалів справи, жодне з клопотань не було належним чином розглянуте судом та не було постановлено жодної ухвали щодо задоволення або відмови в задоволенні клопотання.

Отже, суд допустив також порушення процесуального закону щодо забезпечення участі сторони у судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оскільки стороною позивача не було представлено доказів для задоволення позову, вимоги є недоведеними, а тому рішення суду небхідно скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області задоволити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Косівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання протиправними і скасування рішень Черганівської сільської ради, скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта