УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Авраменко А.М., ознайомившись із матеріалами заяви окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, про встановлення факту батьківства та зобов`язання внесення змін до актових записів про народження,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшла вищевказана заява окремого провадження, ознайомившись із матеріалами якої, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

30 жовтня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшла довідка про зареєстроване місце проживання заявника задля визначення підсудності позовної заяви.

Так, згідно ст.293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ст.293 ч.2, ст.315 ч.1 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року по справі №200/14136/17)

Частиною 4 ст.315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Нормою ст.258 ЦПК України встановлено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право. Вказаний правовий висновок викладено у змісті постанови Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі №139/122/14-ц.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі №335/4669/23, від 17 червня 2024 року в справі №753/21178/21.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у змісті постанови від 04 січня 2023 року в справі №198/99/15-ц: «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».

Таким чином, у порядку окремого провадження підлягають розгляду справи про встановлення фактів, за наявності наступних умов: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Нормою статті 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Водночас частиною першою статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України.

Комплексний аналіз змісту статті 130 СК України свідчить, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері, а також смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення такої особи померлим, що, в свою чергу, узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі №373/2257/18, від 15 квітня 2021 року в справі №361/2653/15, від 06 червня 2024 року в справі №672/915/23, від 09 квітня 2025 року в справі №213/1448/24.

Таким чином, факт батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, може бути встановлений за рішенням суду лише у разі його смерті/оголошення померлим (частина перша статті 130 СК України). Якщо ж особа, батьківство якої встановлюється, жива (відсутні відомості про її смерть), необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства такої особи, а не із заявою окремого провадження про встановлення факту батьківства (стаття 128 СК України). А наслідками недотримання порядку (форми) звернення до суду є відмова у відкритті провадження у справі. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 липня 2025 року по справі №201/1017/25.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , останній звернувся до суду із даною заявою окремого провадження, в якій просив встановити факт саме його батьківства щодо п`ятьох дітей, відомості про батька яких записані в Книзі реєстрації народжень в порядку ч.1 ст.135 СК України. Таким чином, передбачуваний батько дітей є живим та просить встановити саме в порядку окремого провадження факт свого батьківства, що суперечить наведеним вище нормам матеріального та процесуального права, а також правовій позиції Верховного Суду, за змістом яких належною формою звернення до суду у даному випадку є подання заявником не заяви окремого провадження про встановлення факту свого батьківства, а позову про визнання свого батьківства щодо певних дітей. Наведене порушення норм законодавства, допущене при зверненні до суду із даною заявою окремого провадження, зумовлює необхідність відмови у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 із роз`ясненням права останнього на звернення до суду у позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 186, 187, 258-261, 263, 293, 315, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, про встановлення факту батьківства та зобов`язання внесення змін до актових записів про народження відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко