У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1223/25

29 грудня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяву представника відповідача адвоката Веремчук Карини Юріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 338/1223/25 за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2025 у справі № 338/1223/25 позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 8553645 від 28 вересня 2024 року у розмірі 6 000 грн. 00 коп. та 1 656,60 грн. комісії; за договором позики № 73429716 від 28 вересня 2024 року у розмірі 5 500 грн. 00 коп. та 825,00 грн. комісії, а всього в загальному розмірі 13 981 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн 60 коп. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 136 (одна тисяча сто тридцять шість) грн 99 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

18 грудня 2025 року представник відповідача адвокат Веремчук К. Ю. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить: поновити строк на подання заяви/доказів; вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача 15 000 грн витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування заяви посилається на те, що рішення у справі було доставлено до електронного кабінету представника відповідача 17 грудня 2025 року, а також додає договір про надання правової допомоги, ордер, акт приймання-передачі послуг та детальний опис робіт.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Разом з тим інститут додаткового рішення спрямований на усунення неповноти судового рішення (вирішення питання, яке підлягало вирішенню при ухваленні рішення по суті спору), а не на розгляд нових вимог, які сторона не заявляла під час розгляду справи по суті і які не були предметом судового розгляду.

Отже, для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат необхідно, щоб питання про такі витрати було належним чином поставлене стороною перед судом у межах розгляду справи по суті (тобто до ухвалення рішення), а суд, ухвалюючи рішення, це питання не вирішив.

При цьому суд зазначає, що справу розглянуто у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи. У такому порядку розгляду суд вирішує спір за письмовими матеріалами, а процесуальна активність сторін реалізується через подання письмових заяв по суті справи (зокрема, позовної заяви та відзиву) і клопотань, які містять відповідні прохання до суду та обґрунтування.

За відсутності судових засідань і усних виступів, саме письмові заяви, подані до ухвалення рішення, фіксують: які вимоги сторона просить вирішити за наслідками розгляду спору; які питання сторона ставить перед судом (у тому числі щодо судових витрат); які докази сторона надає або про які докази повідомляє суд.

Таким чином, у письмовому провадженні без виклику сторін, якщо учасник бажає, щоб суд розглянув питання розподілу витрат на правничу допомогу, він має своєчасно заявити про це у поданих до ухвалення рішення письмових процесуальних документах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подав відзив на позов, у якому заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову в частині. Проте у цьому відзиві, а також в інших письмових заявах/клопотаннях, поданих відповідачем або його представником до ухвалення рішення від 10 грудня 2025 року, питання про витрати на професійну правничу допомогу не порушувалося: не зазначалося, що такі витрати понесені або очікуються; не містилося прохання про їх стягнення чи розподіл; не заявлялося про намір подати докази таких витрат після ухвалення рішення.

Натомість вимога про стягнення витрат на правничу допомогу та подання відповідних доказів заявлені вперше лише у заяві від 18 грудня 2025 року, тобто після ухвалення рішення суду по суті спору.

За таких обставин суд доходить висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є питанням, яке було поставлене на вирішення суду під час розгляду справи по суті та залишене судом невирішеним у рішенні від 10 грудня 2025 року. Фактично заявник порушує питання про стягнення витрат як нову вимогу, яка не була заявлена в межах розгляду спору до ухвалення рішення.

Відтак правові підстави для ухвалення додаткового рішення за п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України відсутні.

Оскільки вимога про витрати на правничу допомогу не була належним чином заявлена до ухвалення рішення, питання про поновлення строку на подання заяви/доказів саме по собі не змінює висновку суду щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового рішення. У зв`язку з цим клопотання про поновлення строку також не підлягає задоволенню як таке, що не може усунути встановлену судом процесуальну перешкоду для вирішення питання про судові витрати у порядку ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 259, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Веремчук Карини Юріївни від 18 грудня 2025 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 338/1223/25 щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення.

Суддя