Провадження № 2/369/2658/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в м. Києві цивільну справу № 369/10587/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН", ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "НОВІ ТЕРЕМКИ" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2024 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Яценко Євген Олександрович звернувся через підсистему «Електронний суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андре Ріхтінген", Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" про стягнення коштів, а саме: набутих без достатньої правової причини, відшкодування моральної шкоди. Свій позов обґрунтовувано наступними обставинами.

Між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія з управління активами "Андре Ріхтінген" був укладений договір купівлі-продажу деривативу № 75394-А/4 від 14.12.2018 року.

Представник позивачки зазначає, що згідно п. 2 Договору, Продавець зобов`язується передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Дериватив з вказаними у п. 2.1. цього Договору характеристиками.

Договором визначено, що "Дериватив" - форвардний контракт, який визначено в п. 2.1. цього Договору (надалі - Форвардний контракт), який являє собою двосторонню угоду, що засвідчує зобов`язання ТОВ "ЖК "Нові Теремки" продати майнових прав на квартиру у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією ціни такого продажу під час укладення форвардного контракту.

Згідно п. 3.1. Договору на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 189 947,00 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 7 597,88 дол. США.

В період дії зазначеного договору на виконання п. 3.4 Договору позивачкою сплачено кошти на користь ТОВ Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" у повному розмірі.

Згідно з п. 8.3. договору, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначенням суми, що підлягає поверненню.

Так, представник позивачки посилається на те, що за заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 року у судовій справі № 369/12452/22 (що набрало законної сили 12.03.2024), ухвалено, зокрема, розірвати Договір № 75394-А/4 купівлі-продажу деривативу від 14 грудня 2018, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" (ідентифікаційний код юридичної особи: 36003268).

Також зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем повідомлення Позивача від 06.10.2022 про відмову від виконання Договорів купівлі-продажу деривативу; після розірвання означеного Договору в судовому порядку, - сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сукупності 189 947 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 00 коп. ТОВ "КУА "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН" утримує в себе без належної підстави. Внаслідок цього, ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "КУА "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН" із Вимогою від 22.05.2024 про повернення коштів. Вимога від 22.05.2024 року не була виконана відповідачем, а грошові кошти не повернуті позивачу.

З огляду на викладене, умовами договору купівлі-продажу деривативу з урахуванням його розірвання в судовому порядку, даний перший відповідач утримує без належної підстави в себе грошові кошти позивача в сумі 189 947,00 грн., так як підстава відпала внаслідок розірвання договору № 75394-А/4 купівлі-продажу деривативу від 14.12.2018 року, тоді як квартира АДРЕСА_1 не передавалась ОСОБА_1 у власність та навіть не була збудована, що стало передумовою ініціювання розірвання, в тому числі, договору купівлі-продажу деривативу. Таким чином, на переконливу позицію позивача, оспорювана сума отримана відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Таким чином, представник позивачки просить суд стягнути з ТОВ "Компанія з управління активами "Андре Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 189 947,00 грн. набутих без достатньої правової причини за розірваним в судовому порядку Договором купівлі-продажу деривативу, нарахування за ст. 625 ЦК України, відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Також, між ОСОБА_1 та ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 83/ОЗ-19 від 14.12.2018 року.

Представник позивачки зазначає, що згідно п.п. 1 п. 1 цього Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та у відповідності до п. 1 ст. 6 та ст. 656 ЦК України, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та оплатити Ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Договір же купівлі-продажу деривативу і Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру є взаємопов`язаними між собою, укладені з метою купівлі-продажу в майбутньому нерухомого майна та діють до повного виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Згідно п. 3.1. Договору на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 437 045,00 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 17 481,80 дол. США.

В період дії зазначеного договору на виконання п. 3.3. Договору позивачкою сплачено кошти на користь ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" сукупно в розмірі 232 200,00 грн.

Представник позивачки посилається на те, що за заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 року у судовій справі № 369/12452/22 (що набрало законної сили 12.03.2024), ухвалено, зокрема, розірвати Договір № 83/03-19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14 грудня 2018, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" (ідентифікаційний код юридичної особи: 40832467).

Також зазначає, що внаслідок невиконання другим відповідачем повідомлення Позивача від 06.10.2022 про відмову від виконання Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру; після розірвання договору в судовому порядку, - сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сукупності 232 200 (двісті тридцять дві тисячі двісті) грн. 00 коп. ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" утримує в себе без належної підстави. Внаслідок цього, ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" із Вимогою від 22.05.2024 про повернення коштів. Вимога від 22.05.2024 року не була виконана відповідачем, а грошові кошти не повернуті позивачу.

З огляду на викладене, умовами договору купівлі-продажу майнових прав з урахуванням його розірвання в судовому порядку даний відповідач утримує без належної підстави в себе грошові кошти позивача в сумі 232 200,00 грн., так як підстава відпала внаслідок розірвання Договору № 83/03-19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14.12.2018, тоді як квартира АДРЕСА_1 не передавалась ОСОБА_1 у власність та навіть не була збудована, що стало передумовою ініціювання розірвання, в тому числі, Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Таким чином, на переконливу позицію позивача, оспорювана сума отримана другим відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Таким чином, представник позивачки просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 203 983 (двісті три тисячі дев`ятсот вісімдесят три) грн. 14 коп., що складається з: набутих без достатньої правової причини - 189 947 грн. 00 коп.; процентів за неправомірне користування грошовими коштами - 1 556 грн. 94 коп.; інфляційного збільшення - 2 479 грн. 20 коп.; відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 247 133 (двісті сорок сім тисяч сто тридцять три) грн. 97 коп., що складається з: набутих без достатньої правової причини - 232 200 грн. 00 коп.; процентів за неправомірне користування грошовими коштами - 1 903 грн. 28 коп.; інфляційного збільшення - 3 030 грн. 69 коп.; відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн. 00 коп.;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

02.05.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Яценко Є.О. звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, в якій просив вирішити питання про відшкодування на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36 745 грн. 00 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цій справі.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. № 1780 від 25.10.2024 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/10587/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25.10.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року цивільну справу № 369/10587/24 прийнято до свого провадження суддею Янченком А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились; від представника позивача через канцелярію суду подано клопотання про здійснення розгляду справи у його відсутність, в якому позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував про розгляд справи у відсутність інших учасників судового розгляду.

У судове засідання відповідачі не з`явились, на адресу суду відзивів на позовну заяву не подавали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомляли. Будь-яких заяв, клопотань від відповідачів станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за N 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія з управління активами "Андре Ріхтінген" був укладений договір купівлі-продажу деривативу № 75394-А/4 від 14.12.2018 року, в якому позивачка висловила наміри придбати об`єкт нерухомості "квартира" - одне житлове приміщення в житловому будинку в АДРЕСА_2 .

Згідно п. 2.1. Договору, за цим Договором Продавець зобов`язується передати Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Дериватив з характеристиками, визначеними в цьому ж пункті.

У п. 3.1. Договору встановлено, що на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 189 947 грн. без ПДВ відповідно до пункту 196.1.1 статті 196 Податкового Кодексу України, що є еквівалентом 7 597,88 доларів США.

Відповідно до п. 5.1. Продавець зобов`язується передати Покупцю Дериватив після підписання цього Договору шляхом укладення Акту прийому-передачі деривативу. Акт прийому-передачі деривативу підписується Сторонами в момент укладення цього Договору. Підтвердженням Права Покупця на Дериватив є Акт прийому-передачі Деривативу, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 5.2. Договору). Зобов`язання Продавця щодо передачі Покупцю Деривативу згідно п. 5.1. цього Договору вважаються виконаними з моменту передачі Деривативу Покупцю на підставі Акту прийому-передачі Деривативу (п. 5.3 Договору)

14.12.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" укладено Акт прийому передачі Деривативу № 75394-А/4, за яким на дату укладення Акту Продавець передав, а Покупець прийняв Дериватив із характеристиками зазначеними в п. 1 вказаного Акту.

Позивачка взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором виконала належним чином, що підтверджується відповідними розрахунковими документами, а саме платіжними інструкціями, Актом прийому передачі Деривативу № 75394-А/4 від 14.12.2018, Актом 83/03-19 від 14.12.2018 прийому-передачі (пред`явлення до виконання) форвардного контракту 75394-А/4.

Керуючись п.п. 8.4. п. 8 Договору купівлі-продажу деривативу, ОСОБА_1 направила 07.10.2022 до ТОВ "КУА "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН" повідомлення від 06.10.2022 про відмову від виконання означеного Договору купівлі-продажу деривативу із вимогами про підписання додаткової угоди про його розірвання й про повернення коштів. Однак, всупереч надісланого повідомлення позивачем, таке повідомлення було проігнороване відповідачем, у зв`язку із чим додаткова угода про розірвання Договору купівлі-продажу деривативу не була підписана з вини відповідача.

Через недотримання зобов`язань ТОВ "КУА "Андере Ріхтінген", за заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 у судовій справі № 369/12452/22 (що набрало законної сили 12.03.2024), ухвалено, зокрема, розірвати Договір № 75394-А/4 купівлі-продажу деривативу від 14 грудня 2018, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" (ідентифікаційний код юридичної особи: 36003268).

Внаслідок невиконання відповідачем повідомлення позивача від 06.10.2022 про відмову від виконання Договорів купівлі-продажу деривативу; після розірвання означеного Договору в судовому порядку, - сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сукупності 189 947 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 00 коп. ТОВ "КУА "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН" утримує в себе без належної підстави. Внаслідок цього, ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "КУА "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН" із Вимогою від 22.05.2024 про повернення коштів. Вимога від 22.05.2024 була направлена 23.05.2024 контрольованою кореспонденцією поштовим відправленням із описом вкладення № 378, однак не була отримана відповідачем, а грошові кошти не повернуті Позивачеві.

Таким чином зобов`язання ТОВ "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" перед позивачкою ОСОБА_1 про стягнення коштів не виконано.

Також, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 83/ОЗ-19 від 14.12.2018 року.

Згідно п.п. 1 п. 1 цього Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та у відповідності до п. 1 ст. 6 та ст. 656 ЦК України, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та оплатити Ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Суд погоджується з думкою позивача про те, що договір же купівлі-продажу деривативу і договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру є взаємопов`язаними між собою, укладені з метою купівлі-продажу в майбутньому нерухомого майна та діють до повного виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Згідно п. 3.1. Договору на дату укладення Договору Сторони визначили Ціну Договору y розмірі 437 045,00 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 17 481,80 дол. США.

В період дії зазначеного договору на виконання п. 3.3. Договору позивачкою сплачено кошти на користь ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" сукупно в розмірі 232 200,00 грн., що підтверджується платіжними документами, що містяться в матеріалах справи.

Через недотримання зобов`язань ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки", за заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 у судовій справі № 369/12452/22 (що набрало законної сили 12.03.2024), ухвалено, зокрема, розірвати Договір № 83/03-19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14 грудня 2018, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" (ідентифікаційний код юридичної особи: 40832467).

Внаслідок невиконання Відповідачем 2 повідомлення Позивача від 06.10.2022 про відмову від виконання Договорів купівлі-продажу майнових прав на квартиру; після розірвання означених Договорів в судовому порядку, - сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сукупності 232 200 (двісті тридцять дві тисячі двісті) грн. 00 коп. ТОВ "ЖК "НОВІ ТЕРЕМКИ" утримує в себе без належної підстави. Внаслідок цього, ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "ЖК "НОВІ ТЕРЕМКИ" із Вимогою від 22.05.2024 про повернення коштів. Вимога від 22.05.2024 була направлена 23.05.2024 контрольованою кореспонденцією поштовим відправленням із описом вкладення № 901, однак не була отримана відповідачем, а грошові кошти не повернуті Позивачеві.

Таким чином зобов`язання ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" перед позивачкою ОСОБА_1 , про стягнення коштів не виконано.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Тлумачення ж ч. 3 ст. 651, ч. 4 ст. 653, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 363/3555/17-ц (провадження № 61-22274св19).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами були порушені взяті зобов`язання перед позивачем, що пов`язано із поверненням грошових коштів.

Відповідачами не було надано належних, допустимих, достовірних письмових доказів які б підтверджували повернення грошових коштів позивачу внаслідок розірвання як Договору № 75394-А/4 купівлі-продажу деривативу від 14.12.2018, так і Договору № 83/03-19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14.12.2018.

З наведеного суд приходить до висновку про порушення прав позивачки та необхідності їх захисту шляхом стягнення з ТОВ "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" і ТОВ "Житловий комплекс "Нові Теремки" грошових коштів, які утримуються відповідачами без належної правової підстави.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушення боржником (набувачем майна) позадоговірного грошового зобов`язання (кондикційного зобов`язання), визначеного ст. 1212 ЦК України, є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 цього Кодексу, у виді нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат. Правомірність стягнення з набувача на користь потерпілого, крім безпідставно одержаних коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України, також річних та інфляційних втрат за період безпідставного користування такими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України є усталеною в судовій практиці (наприклад, постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17).

Враховуючи ж конкретні обставини цієї справи за позовом ОСОБА_1 , датою виникнення зобов`язання з повернення безпідставно отриманих коштів та зобов`язання із застосування встановленої приписами ст. 625 ЦК України цивільно-правової відповідальності за його порушення є дата набрання законної сили заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 у судовій справі № 369/12452/22, тобто починаючи з 12.03.2024, з цієї дати грошові кошти Позивача на загальну суму 422 147 (чотириста двадцять дві тисячі сто сорок сім) грн. 00 коп. перебувають у відповідачів без належної підстави.

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, встановивши наявність у першого відповідача перед позивачем боргу у розмірі 189 947 грн. 00 коп., враховуючи диспозитивність та змагальність судового розгляду, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з першого відповідача на користь позивача за Договором № 75394-А/4 купівлі-продажу деривативу від 14.12.2018 процентів за неправомірне користування грошовими коштами за період із 13.03.2024 по 20.06.2024 (на момент подання позовної заяви), що складає 1 556 грн. 94 коп. та інфляційного збільшення за період із 13.03.2024 по 20.06.2024 (на момент подання позовної заяви), що складає 2 479 грн. 20 коп.

Окрім цього, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, встановивши наявність у другого відповідача перед позивачем боргу у розмірі 232 200 грн. 00 коп., враховуючи диспозитивність та змагальність судового розгляду, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з другого відповідача на користь позивача за Договором № 83/ОЗ-19 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 14.12.2018 процентів за неправомірне користування грошовими коштами за період із 13.03.2024 по 20.06.2024 (на момент подання позовної заяви), що складає 1 903 грн. 28 коп. та інфляційного збільшення за період із 13.03.2024 по 14.06.2024 (на момент подання позовної заяви), що складає 3 030 грн. 69 коп.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки договір купівлі-продажу майнових прав передбачає в подальшому набуття покупцем права власності на квартиру, яка буде здана в експлуатацію у визначений договором термін, то в цих відносинах позивачі виступають споживачами, а тому на такі правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічна правова позиція висловлена, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду по справі № 755/3509/18 від 07 жовтня 2020 року, № 524/8390/20 від 16 лютого 2022 року.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

За змістом частини другої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Положеннями ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

При заявлені позовних вимог про стягнення моральної шкоди Позивач вказувала на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, життя позивача було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями, оскільки для реалізації свого бажання мати власне житло, позивач обмежила себе в реалізації свої звичок, всі ресурси були спрямовані на виконання оспорюваного договору в надії на те, що в найблищому майбутньому її мрія мати власне житло буде втілена в життя.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання договірного зобов`язання, за яке позивачкою були сплачені кошти, останній завдано моральних страждань, що полягали у зміні звичного укладу його життя, хвилюванні через неповернення відповідачем позивачці сплачених на виконання умов договору грошових коштів, розмір яких для неї є досить великою сумою, а тому вона має право на відшкодування моральної шкоди.

Як зазначив позивач у позовній заяві, їй була спричинена моральна шкода, зокрема у неї були та є негативні душевні страждання, прояви яких детально викладені в позовній заяві.

Таким чином, моральна шкода, заподіяна внаслідок невиконання договірного зобов`язання підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, з вини якої вона завдана, з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних їй моральних страждань, а також з урахуванням вимоги розумності, виваженості та справедливості , беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивача, істотності вимушених змін у її життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачів на її користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди задовольнити та стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. з кожного по 10 000, 00 грн.

Окрім вказаних вимог, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яценко Є.О. звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат від 01.05.2025 року, в якій просив вирішити питання про відшкодування на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36 745 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволенихпозовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані зрозглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно договору № 16/2024 про надання професійної правничої допомоги від 21.05.2024 року між адвокатським об`єднанням "ОСТІН" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Відповідно до п.п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги, вартість послуг Виконавця згідно з цим Договором складається з основної винагороди та додаткової винагороди, право на яку АО "ОСТІН" матиме після набрання законної сили рішенням у справі.

Відповідно до рахунку № 01/2024 від 21.05.2024 ОСОБА_1 сплатила на користь адвокатського об`єднання "ОСТІН" на виконання Договору № 16/2024 про надання професійної правничої допомоги від 21.05.2024 20 025 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL186055 від 21.05.2024. Також, суд дійшов висновку, що АО "Остін" в силу дії положень п.п. 3.3. Договору № 16/2024 від 21.05.2024 буде виставлено рахунок ОСОБА_1 в розмірі гривневного еквіваленту 400 (чотириста) доларів США відповідно до курсу АТ КБ "ПриватБанк". Тобто, право на отримання цих коштів у АО "Остін" виникне пізніше, але в будь-якому разі виникне й обов`язок ОСОБА_1 оплатити такий рахунок, зокрема розмір гривневного еквіваленту 400 (чотириста) доларів США відповідно до курсу АТ КБ "ПриватБанк" на дату розрахунку й підписання заяви від 01.05.2025 складав 16 720 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частини п`ятої статті 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи N 369/801/24, не надходило.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У встановлений ЦПК України строк, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано укладений 21.05.2024 між АО "Остін" та ОСОБА_1 договір про надання правничої (правової) допомоги, квитанції про сплату послуг.

Таким чином, є документально підтвердженими витрат на правничу допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі N 922/1163/18 від 06 березня 2019 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі N 922/15944/17.

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Що стосується додаткової винагороди АО "ОСТІН", передбаченої п.п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги від 21.05.2024, суд вважає зазначити те, що на дату ухвалення рішення суду, обов`язок ОСОБА_1 сплатити таку винагороду ще не настав, а тому вирішувати можливість відшкодування витрат позивача в цій частині є передчасним.

Ст. 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 4 511 грн. 17 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 36 745 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного й керуючись ст. ст. 11, 14, 15, 16, 526, 610, 612, 1212 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 137, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН", ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "НОВІ ТЕРЕМКИ" про стягнення заборгованості, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 193 983 (сто дев`яносто три тисячі дев`ятсот вісімдесят три) грн. 14 коп., що складається з: набутих без достатньої правової причини - 189 947 грн. 00 коп.; процентів за неправомірне користування грошовими коштами - 1 556 грн. 94 коп.; інфляційного збільшення - 2 479 грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 237 133 (двісті тридцять сім тисяч сто тридцять три) грн. 97 коп., що складається з: набутих без достатньої правової причини - 232 200 грн. 00 коп.; процентів за неправомірне користування грошовими коштами - 1 903 грн. 28 коп.; інфляційного збільшення - 3 030 грн. 69 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 039 грн. 95 коп. та 16 616 грн. 09 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Нові Теремки" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 471 грн. 22 коп. та 20 128 грн. 91 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "АНДЕРЕ РІХТІНГЕН", адреса місцезнаходження: 08130, Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 2В, оф. 31; ідентифікаційний код юридичної особи: 36003268.

Відповідач 2: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС "НОВІ ТЕРЕМКИ", адреса місцезнаходження: 08141, Київська обл., с. Святопетрівське, б-р Тараса Шевченка, 10, оф. 109; ідентифікаційний код юридичної особи: 40832467.

Рішення складено та підписано: 13.05.2025 року.

Суддя: А.В. Янченко