печерський районний суд міста києва
Справа № 2-48/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

за участю:

представника боржника: не з`явився,

представника стягувача: не з`явився,

представника органу державної виконавчої служби: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу представника боржника - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича на дії Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича та зобов`язати вчинити дії у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.11.2025 року прийнято до розгляду скаргу представника боржника ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича на дії Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича (далі - Начальник відділу ПВР Бучацький Ю.О.) та зобов`язати вчинити дії у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 щодо виконання рішень суду від 02.02.2012 року та 07.03.2012 року у цивільній справі № 2-48/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - стягувач, ПАТ «Дельта банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування скарги представник боржника зазначає, що ОСОБА_1 є боржником за виконавчим листом про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» грошових коштів. Стягувач неодноразово пред`являв виконавчий лист до виконання, проте у 2019 та 2020 роках звернувся до державного виконавця із проханням повернути йому виконавчий лист. У 2022 році державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачеві на підставі його заяви. Повторно виконавчий документ на примусове виконання не надходив. Наприкінці 2024 року боржник звернувся до органу ДВС із заявою про зняття арештів, проте йому було відмовлено із загальним посиланням на законодавство. Боржник вважає таку відмову неправомірною, а тому звертається до суду з цією скаргою.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.05.2025 року головуючим суддею визначено суддю Григоренко І.В. та 27.05.2025 року матеріали заяви передано для розгляду.

27.05.2025 року головуючим суддею направлено запит на витребування матеріалів цивільної справи № 2-48/11 для належного розгляду скарги на дії державного виконавця.

18.11.2025 року на запит головуючого судді надійшли матеріали цивільної справи № 2-48/11 для належного розгляду скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.11.2025 року прийнято до розгляду скаргу представника боржника - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича на дії Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича та зобов`язати вчинити дії у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4.

03.12.2025 року на адресу Печерського районного суду міста Києва від представника боржника - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича надійшла заява про розгляд справи без його участі та долучення до матеріалів справи додаткових пояснень.

Учасник справи в судове засідання 03.12.2025 року не з`явились, про час, дату і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану скаргу, долучені до неї докази та заперечення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20.04.2011 року у цивільній справі № 2-48/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарної заборгованості за кредитним договором були задоволені частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 440 389,27 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 598,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 112,80 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 500 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 102,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,20 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02.02.2012 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 07.03.2012 року, рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову: стягнуто з ОСОБА_1 як солідарного з ТОВ «Миргородм`ясопром» боржника на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 409 476,17 грн; стягнуто з ОСОБА_1 як солідарного з ТОВ «Миргородм`ясопром» боржника на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 409 476,17 грн; стягнуто з ОСОБА_2 як солідарного з ТОВ «Миргородм`ясопром» боржника на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 500 000,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 566,66 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 40,00 грн - з кожного.

Печерський районний суд міста Києва на виконання рішення апеляційного суду видав три виконавчі листи від 27.04.2012 року у цивільній справі №2-48/11 - по одному на кожного відповідача (боржника), зокрема й на ОСОБА_1 .

Останнє виконавче провадження по виконавчому листу щодо ОСОБА_1 знаходилося на виконанні у Печерському ВДВС ЦМУЮ МЮ (м. Київ) за номером № НОМЕР_4.

22.07.2019 року «Дельта Банк» звернувся до відділу ДВС із заявою про повернення виконавчого документа та авансового внеску. 04.02.2020 року стягувач повторно звернувся із такою заявою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2022 року у справі № 640/5760/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, зокрема: визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 07.02.2022 року про стягнення виконавчого збору.

24.09.2024 року державний виконавець Печерського ВДВС ЦМУЮ МЮ (м. Київ) виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі його заяви, а постанову про стягнення виконавчого збору виділив в окреме провадження.

Відповідно до матеріалів справи інші виконавчі провадження щодо боржника не здійснюються.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 37 Закон України від «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві, зокрема на підставі його заяви, арешти з майна знімаються.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було встановлено, що за боржником зареєстровані обтяження, які на цей час не припинені, зокрема: номер запису про обтяження в ДРРПНМ 12746453 (спеціальний розділ), зареєстроване на підставі постанови ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від 11.12.2015 року № НОМЕР_3; реєстраційний номер обтяження в ЄРЗВОНМ 13460672, зареєстроване на підставі постанови ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від 28.12.2012 року № НОМЕР_2.

У відповідь на адвокатський запит відділ ПВР УЗПВР у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) уточнив, що за відповідними номерами у відділі дійсно знаходились виконавчі провадження, матеріали яких наразі знищені, а саме: виконавче провадження № НОМЕР_3 по виконавчому листу № 2-48/11, виданого 27.04.2012 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 як солідарного з ТОВ «Миргородм`ясопром» боржника 7 409 476,17 грн на користь ПАТ «Дельта Банк»; виконавче провадження № НОМЕР_2 по виконавчому листу № 2-48/11, виданого 27.04.2012 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 як солідарного з ТОВ «Миргородм`ясопром» боржника 7 409 476,17 грн на користь ПАТ «Дельта Банк».

Отже, усі два записи про обтяження пов`язані єдиною підставою їх внесення - виконавчим листом Печерського районного суду міста Києва від 27.04.2012 року № 2-48/11.

З метою припинення обтяжень боржник звернувся із заявою про зняття арештів до Печерського ВДВС ЦМУЮ МЮ (м. Київ) - як до органу ДВС, в якому востаннє знаходилося виконавче провадження.

У відповідь Печерський ВДВС ЦМУЮ МЮ (м. Київ) повідомив, що оскільки обтяження реєструвалися іншим органом ДВС - ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві, для зняття арештів потрібно звертатися до правонаступника останнього.

У зв`язку з цим боржник звернувся із заявою про зняття арештів до відділу ПВР УЗПВР у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ).

Відділ листом від 12.05.2025 відмовив зняти арешти із посиланням на абз. 5 п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 37 Закону про виконавче провадження у разі повернення виконавчого документа стягувачеві, зокрема на підставі його заяви, арешти з майна знімаються. Застосування цієї норми не залежить від того, в якому саме виконавчому провадженні по виконанню того самого виконавчого документа був накладений арешт.

Враховуючи, що у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 27.04.2012 року № 2-48/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 виконавчий документ був повернутий стягувачеві на підставі його заяви, перешкод для зняття арештів з майна боржника, що накладені у «попередніх» виконавчих провадженнях, немає.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частина 1 статті 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власних володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частин четвертої-п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення скарги та зобов`язати Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арештів з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у виконавчих провадженнях за номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Керуючись ст.ст 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника боржника - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича на дії Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича та зобов`язати вчинити дії у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 - задовольнити частково.

Зобов`язати Начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бучацького Юрія Олександровича усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арештів з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у виконавчих провадженнях за номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3.

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 03.12.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко