ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8515/25 Справа № 182/3040/22 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кобеляцького Д.М. на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 03.03.2020 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3/3389507, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит у розмірі 37708,30 грн. строком на 48 місяців до 02.03.2024 року.

Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 46215,68 грн., яка складається з: 31835,88 грн. - строкова заборгованість за кредитом, 3321,89 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 235,32 грн. - нараховані відсотки, 2149,69 грн. - прострочені відсотки, 867,29 грн. - комісія, 7805,61 грн. - прострочена комісія.

22.12.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №II-2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Креді Агріколь Банк» включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3/3389507 від 03.03.2020 року.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору позивач неодноразово надсилав відповідачу письмові вимоги з повідомленням про відступлення прав вимоги АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" для ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та про зобов`язання відповідача погасити заборгованість за кредитним договором № 3/3389507 від 03.03.2020 року в розмірі 46215,68 грн. Однак, відповідач добровільно свого кредитного зобов`язання не виконав.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 46215,68 грн. та судовий збір 2481 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3/3389507 від 03.03.2020 року в сумі 46215,68 грн. та судовий збір у розмірі у розмірі 2 481 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а також судом не вірно застосовано норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення справи. Також судом першої інстанції надано невірну оцінку доказам.

Зазначає, що при подані позовної заяви до суду першої інстанції, позивачем було зазначено в якості відповідача особу, прізвище якої жодним чином не стосується апелянта, а саме: позов заявлено до ОСОБА_2 , тоді як справжнє прізвище апелянта НОМЕР_1 .

Також зазначає, що у додатках до позовної заяви відсутні будь-які документи із особистим підписом ОСОБА_3 , які б підтверджували отримання ним грошової суми у розмірі 37 708,30 грн. Позивач у своїй позовній заяві вказує на наявність строкової заборгованості у розмірі 31 835,88 грн., не надаючи жодних платіжних доручень та / або платіжних інструкцій, які б підтверджували наявність даної заборгованості.

У кредитному Договорі 3/3389507 від 03.03.2020 року вказано інше прізвище « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 », що у свою чергу не відповідає особистим даним відповідача. Позивач не надав достатніх доказів того, що саме ОСОБА_3 уклав вказаний кредитний договір, отримував кошти чи підписував документи. Підпис на договорі не Відповідача, жодних коштів від Позивача він не отримував.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало доказів направлення досудової вимоги на адресу Відповідача про наявність простроченої заборгованості за Договором № 3/3389507 від 03.03.2020 року.

До матеріалів справи не додано доказів повідомлення з його боку ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідачів про отримання права вимоги за основним Договором. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало доказів направлення повідомлення на адресу відповідачів, як того передбачає п. 3 Договору про відступлення права вимоги № ІІ-2020 від 22.12.2020 року, а тому Заявник не є належним позивачем по справі.

Оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися йому безоплатно, пункт 1.3.2. Договору є несправедливим, містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача комісії та простроченої комісії є необґрунтованою, як наслідок, відсутні підстави для її задоволення. Враховуючи зазначені положення законодавства та те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу щомісячно надавалася інформація, за яку договором встановлена комісійна винагорода,та що така інформація надавалася йому частіше ніж один раз на місяць, вважаємо, що відсутні підстави для стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості та суми простроченої комісії.

Також, представник відповідача звертає увагу на те, що у рішенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2025 року, вказується прізвище відповідача - ОСОБА_5 , проте у позовній заяві та у додатках надних позивачем на підтвердження своїх вимог, вказано прізвище ОСОБА_5 та не було звернення до суду , щодо виправлення помилки, що на наше переконання разом із іншими обставинами є суттєвою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вважає аргументи наведені у апеляційній скарзі безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором.

Зауважує, що в позовній заяві прізвище відповідача було зазначено як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 ». Позивач визнає, що могла бути допущена технічна помилка в одній літері прізвища у позовній заяві. Проте, всі суттєві ідентифікаційні дані відповідача ім`я, по батькові ( ОСОБА_6 ), дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_2 , а також адреса проживання ( АДРЕСА_1 ), були зазначені вірно та відповідають фактичним даним апелянта. До матеріалів справи позивачем були долучені копії паспорта громадянина України та РНОКПП ОСОБА_7 , які чітко підтверджують його особу та відповідність ідентифікаційних даних. Зокрема, РНОКПП однозначно вказує прізвище « ОСОБА_5 ». Крім того, надання кредиту та сплата страхового збору здійснювалися з посиланням на платника " ОСОБА_1 " Виписки з рахунку відповідача за період з 03.03.2020 року по 24.12.2020 року, які відображають операції з нарахування та погашення заборгованості на ім`я " ОСОБА_1 ". Таким чином, сукупність наданих позивачем доказів дозволила суду першої інстанції правильно ідентифікувати відповідача, а виправлення очевидної технічної помилки у прізвищі не є порушенням процесуальних норм, а лише забезпечує правильне вирішення справи. Зазначена розбіжність не вводить в оману щодо особи боржника.

Комплексний договір № 3/3389507 від 03.03.2020 року, укладений з АТ «Креді Агріколь Банк», який визначає суму кредиту 37 708,30 грн., до якого долучено копії паспорта та картки платника податків на ім`я гр. ОСОБА_3 , засвідчені його підписом. Твердження апелянта про те, що підпис на договорі не належить йому, є голослівним та не підтверджене жодними належними доказами, зокрема судовою почеркознавчою експертизою. Відповідач не надав жодних доказів того, що існує інша особа, яка уклала цей договір.

Позивач надав до суду першої інстанції копію досудової вимоги №В2179 від 04.07.2022 року про наявність простроченої заборгованості. Факт відправлення цієї вимоги підтверджується списком рекомендованих відправлень, де зазначено адресу відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Відсутність деталізації змісту листа у списку рекомендованих відправлень є стандартною практикою та не ставить під сумнів факт надсилання досудової вимоги, яка за змістом відповідає предмету позову і також долучена до матеріалів справи. Апелянт не надав жодних доказів, які б підтверджували ненадходження або повернення цієї вимоги.

Позивачем було надано Повідомлення-вимогу про погашення кредитної заборгованості №20295526 від 22.12.2020 року, адресоване відповідачу. Цей документ містить чітке повідомлення та інформує про нові реквізити для оплати, що повністю відповідає вимогам законодавства та п. 3 Договору про відступлення права вимоги № ІІ-2020 від 22.12.2020 року. Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про заміну кредитора.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 46215,68 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Креді Агріколь Банк» із Заявою-Анкетою №02020-002, відповідно до якої виявив намір на отримання готівкового кредиту «Свобода» в АТ «Креді Агріколь Банк» в сумі 37708,30 грн., строком на 48 місяців із процентною ставкою у 11 % річних та комісійною винагородою 2,30 %.

З інформацією про умови кредитування, ОСОБА_1 ознайомився шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту, відповідно до якого зазначено: процентна ставка 11%, фіксована, визначено розмір платежів за додаткові та супутні послуги, у тому числі необхідність сплати 2,30% від початкової суми кредиту сплачується щомісячно комісія за обслуговування кредитної заборгованості (включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, в т.ч. документальне, щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів, тощо), орієнтовна загальна вартість кредиту в розмірі 900068,60 грн., загальні витрати за кредитом в розмірі 52360,30 грн., реальна річна ставка, відсотки річних 69,18%, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування, тощо.

У Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, яка є Додатком №1 до Паспорту споживчого кредиту, відповідач ознайомився із графіком сплати платежів, у якому визначено його черговість, строки та розмір, тощо.

03.03.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено Комплексний договір №3/33389507 про надання кредиту, предметом якого є надання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 37708,30 грн., строком на 48 місяців, тобто з 03.03.2020 року до 02.03.2024 рік включно, позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно визначені графіком платежів до кредиту, який є Додатком №1 до Договору.

У пункті 1.2. Комплексного договору сторони узгодили, що кредит наданий позичальнику на споживчі потреби, у тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно Договору та Правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк», а також умов страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті банку.

Згідно з п. 1.3. Комплексного договору за користування кредитом позичальник сплачує:

- процентну винагороду (проценти) щомісячно, в розмірі 11,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором;

- комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо.

Зі змісту п.2.2.1. Договору внесені позичальником суми платежу, які перевищують суми чергового платежу по кредиту, процентах та комісії згідно Графіка платежів по кредиту відбувається дострокове часткове повернення кредиту та змінюється Графік платежів по кредиту шляхом зменшення останнього платежу або кількості платежів. При цьому день повернення кредиту та розмір щомісячного платежу залишається незмінним. Сума перевищення зараховується на погашення заборгованості за кредитом в День повернення кредиту.

За змістом пункту 3.1. Комплексного договору у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, згідно умов Договору на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше, ніж 15 % від суми простроченого платежу.

Додатком № 1 до Комплексного договору №3/3389507 від 03.03.2020 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет).

Вказані документи підписані сторонами.

Факт передачі відповідачеві грошових коштів, обумовлених договором та їх рух позивач підтвердив випискою по рахунку ОСОБА_1 та меморіальними ордерами від 03.03.2020 року.

22.12.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №II-2020, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору права вимоги до боржників за кредитними договорами, у

тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №3/3389507 від 03.03.2020 року розмір кредитної заборгованості 46215,68 грн., що підтверджується Додатком №5 до Договору відступлення від 22.12.2020 року (Акт приймання-передачі розширеного реєстру прав вимоги щодо кредитних договорів та реєстру прав вимоги №1), Реєстром прав вимоги за №2 24.12.2020 року, платіжним дорученням від 28.12.2020 року.

На підтвердження заборгованості ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 24.12.2020 року відповідач допустив заборгованість у розмірі 46215,68 грн., з яких: рахунок строкової заборгованості 31835,88 грн.; рахунок простроченої заборгованості 3321,89 грн.; рахунок нарахованих відсотків 235,32 грн.; рахунок прострочених відсотків 2149,69 грн.; рахунок комісії 867,29 грн.; рахунок простроченої комісії 7805,61 грн.

22.12.2020 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» відповідачу було направлено повідомлення - вимогу щодо виконання зобов`язання та погашення заборгованості у сумі 46215,68 грн .

04.07.2022 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» відповідачу направлено досудову вимогу щодо виконання зобов`язання та погашення заборгованості у сумі 46215,68 грн.

Вказані обставини спростовують доводи відповідача та його представника про те, що наявними у справі доказами не доведено як факту укладання 03.03.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ним кредитного договору №3/3389507, так і факту отримання ним грошових коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між АТ «Кредит Агріколь Банк» та ОСОБА_1 03.03.2020 року було укладено кредитний договір за яким останній отримав від банку кредитні кошти, які в повному обсязі вчасно не повернув, отже з нього на користь правонаступника кредитора - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитом.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Частиною першою ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 37 708,30 грн, що підтверджено випискою з рахунку ОСОБА_1 , та меморіальними ордерами №30224792-5, №30224791-1 від 03 березня 2025 року.

Із наданих виписи та розрахунку заборгованості прослідковується, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів, передбачених кредитним договором, належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до пункту 4 частини першої ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (надалі Закону), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача,включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина 2 ст.8 Закону).

Отже, цим Законом безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої ст.1 та частини другої ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 стаття 12 Закону).

Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі №202/5330/19 виснувано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.1.3.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмір 2,30% від суми кредиту, зазначеного в п.1.1 договору.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою вбачається, що ОСОБА_1 нарахована прострочена комісія у розмірі 7 805,61 грн та комісія у розмірі 867,29 грн..

Враховуючи зазначене, положення пункту 1.3.2 кредитного договору від 03.03.2020 року щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за послугу з обслуговування кредиту, яка містить в собі послугу з надання інформації щодо стану заборгованості - є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21.

З урахуванням викладеного, встановивши нікчемність умов договору від 03.03.2020 року щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості (пункт 1.3.2), апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 867,29 грн. та простроченою комісією в сумі 7 805,61 грн.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами представника відповідача, що положення договору, якими встановлена щомісячна фіксована плата за послуги банку є нікчемними та позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності нарахування комісії за обслуговування кредитного договору в цій частині.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 має заборгованість перед первісним кредитором за договором від 03.03.2020 року оскільки надані документи підтверджують наявність такої заборгованості у ОСОБА_8 , то вони не заслуговують на увагу, бо зазначення неправильного закінчення не свідчить про укладення такого кредитного договору іншою особою, з огляду на те, що всі інші дані позивальника співпадають із відомостями паспорта та інн.

Щодо переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача слід зазначити наступне.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Як зазначалось вище та встановлено судом між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 22.12.2020 року було укладено Договір відступлення права вимоги №II-2020 року за умовами якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню ОСОБА_1 за кредитним договором №3/3389507 від 03.03.2020 року. Зазначене підтверджується копією договору факторингу від 03.03.2020 року, витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі.

Таким чином позивачем доведено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3/3389507 від 03.03.2020 року.

З приводу доводів апеляційної скарги про направлення досудової вимоги та повідомлення про заміну первісного кредитора слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Крім того матеріали справи містять додану до позовної заяви повідомлення-вимогу про погашення кредитної заборгованості №20295526 від 22.12.2020 року, адресоване відповідачу, в якій повідомлено останнього про відступлення права вимоги та розмір наявної заборгованості перед новим кредитором.

Також матеріали справи містять копію досудової вимоги №В2179 від 04.07.2022 року, якою ОСОБА_1 повідомлено про наявність простроченої заборгованості та пред`явлено вимогу про її погашення. Факт відправлення цієї вимоги підтверджується списком рекомендованих відправлень, де зазначено адресу відповідача ОСОБА_1 , вказану у кредитному договорі та паспорті.

Оскільки позивачем було дотримано процедуру досудового врегулювання спору, позовні вимоги на дострокове повернення кредиту є обґрунтованими.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про заміну кредитора та не направлення досудової вимоги у разі дострокового стягнення заборгованості не знайшли свого підтвердження.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув кредитну заборгованість з відповідача за договором від 03.03.2020 року на користь правонаступника первісного кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яка складається з заборгованості за кредитом та відсотків, однак припустився помилки у частині стягнення комісії, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у частині стягнення комісії та зміні у розмірі кредитної заборгованості.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частин 1, 10 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (81%), тому з відповідача на користь позивача в порядку взаємозарахування підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 409,23 грн. Відповідно рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми судового збору слід змінити з 2 481 грн. на 1 409,23 грн..

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 46 215,68 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кобеляцького Д.М. задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення комісії скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення комісії відмовити.

Змінити розмір стягнутої з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3/3389507 від 03.03.2020 року з «46 215,68 грн.» на «37 542,78 грн.»

Змінити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з «2 481,00 грн.» на «1 409,23 грн.».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: