Провадження № 2/679/31/2025
Справа № 679/1643/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Хвещук (Нестерук) К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Волкова С.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Огойка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Волков Сергій Вікторович, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначається, що позивач є власником та користувачем земельної ділянки площею 0,0600 га із кадастровим номером :03:003:0418 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Хмельницької області.

29.12.2022 ОСОБА_2 шляхом придбання набув у власність суміжну із земельною ділянкою позивача земельну ділянку площею 0,0587 га із кадастровим номером :03:003:0267 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Хмельницької області.

Навесні 2023 року відповідач провів демонтаж старої огорожі, що існувала на межі земельних ділянок сторін, та збудував нову огорожу (паркан) на новому місці, перемістивши огорожу вглиб земельної ділянки позивача, чим порушив межі земельної ділянки позивача, що зареєстровано у Державному земельному кадастрі, здійснивши таким чином самовільне зайняття земельної ділянки позивача площею 13,0935 кв.м.

Крім того, на земельній ділянці ОСОБА_1 перебуває належне відповідачу бетонне вимощення, що також порушує право позивача на мирне володіння своєю власністю.

На неодноразові звернення позивача до відповідача щодо відновлення меж земельної ділянки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру ОСОБА_2 у грубій формі відмовляв. Крім того, ОСОБА_1 зверталася до землевпорядників із метою відновлення меж земельної ділянки та вказівки для відповідача місця проходження межі належних сторонами земельних ділянок, але відповідач не відновив меж належної позивачу земельної ділянки.

Звернення позивача до правоохоронних органів належного результату не дали, встановлену відповідачем огорожу останній не переніс та продовжує самовільно користуватися частиною належною позивачу земельної ділянки площею 13,0935 кв.м., чим порушує право позивача на мирне володіння своєю власністю.

Крім того, в результаті неправомірних дій відповідача щодо здійснення останнім перешкод у користуванні належною позивачу земельною ділянкою остання зазнала душевних страждань, оскільки отримала негативні емоції при спілкуванні з відповідачем із метою позасудового врегулювання спору, переживала з приводу захоплення ним частини земельної ділянки, неможливості користування нею через загородження відповідачем, була вимушена звертатися до органів поліції, спеціалістів, експертів, адвоката, докладати додаткових зусиль для відновлення її порушених прав та звертатися до суду, що порушило звичний спосіб її життя. Завдану моральну шкоду вона оцінює у 6000 грн.

З огляду на це позивач просила суд: 1) усунути їй перешкоди у користуванні належною позивачу земельною ділянкою площею 0,0600 га із кадастровим номером :03:003:0418 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Хмельницької області, шляхом знесення (демонтажу, перенесення) належного ОСОБА_2 паркану та бетонного вимощення, що розміщені на вказаній земельній ділянці; 2) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

13.12.2023 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 46 т. 1).

24.01.2024 судом за клопотанням представника відповідача адвоката Огойка А.А. було витребувано у Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області належним чином засвідчені копії наступних документів: 1) поземельної книги на земельну ділянку із кадастровим номером :03:003:0418; 2) технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки із кадастровим номером :03:003:0418 площею 0,06 га, розташованої за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, Садове товариство «Ліана», що призначена для індивідуального садівництва та належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 ; 3) поземельної книги на земельну ділянку із кадастровим номером :03:003:0267; 4) технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки із кадастровим номером :03:003:0267 площею 0,0587 га, розташованої за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, Садове товариство «Ліана», що призначена для індивідуального садівництва та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (первісний власник ОСОБА_3 ). Також судом за клопотанням представника відповідача було продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 07.02.2024 та водночас відмовлено у задоволенні клопотання представника про продовження строку підготовчого провадження (а.с. 74-75 т. 1).

07.02.2024 судом було продовжено на 30 днів строк підготовчого провадження (а.с. 147 т. 1).

19.09.2024 судом за клопотанням представника відповідача адвоката Огойка А.А. було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було постановлено наступні питання: 1) чи відповідають фактичні межі земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на ці земельні ділянки? Якщо ні, то хто і наскільки їх порушив? 2) чи має місце порушення ОСОБА_2 меж та зайняття ним належної позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки із кадастровим номером :03:003:0418, розташованої у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, шляхом розміщення ОСОБА_4 на цій земельній ділянці належних йому паркану та бетонного вимощення? Якщо так, то які розміри і площа зайнятої ОСОБА_2 земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 .? 3) чи відповідає межа, встановлена протоколами погодження меж земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, дійсній межі відповідно до технічної документації із землеустрою та правовстановлюючим документам? У випадку, якщо не відповідає, то в який бік та на яку відстань зміщена дійсна межа між вищезазначеними земельними ділянками відносно погодженої межі у відповідних протоколах? 4) чи має місце накладення земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, одна на одну? Якщо так, то яка земельна ділянка накладена на іншу, яка площа накладення та які варіанти її поділу? Також судом було зупинено провадження у справі на час проведення цієї експертизи (а.с. 162, 166-168 т. 1).

13.05.2024 провадження у справі було поновлено для розгляду листа експерта для погодження більшого строку для проведення експертизи (а.с. 175 т. 1).

22.05.2024 судом було погоджено більший строк для проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної судом ухвалою від 19.02.2024, та зупинено провадження у справі та час проведення експертизи (а.с. 189 т. 1).

11.11.2024 провадження у справі було поновлено у зв?язку з надходженням висновку експерта № 424-24-26 від 30.10.2024 (а.с. 206 т. 1).

14.01.2025 судом за клопотанням представника позивача адвоката Волкова С.В. було призначено повторну судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було постановлено наступні питання: 1) чи відповідають фактичні межі земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на ці земельні ділянки? Якщо ні, то хто і наскільки їх порушив? 2) чи має місце порушення ОСОБА_2 меж та зайняття ним належної позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки із кадастровим номером :03:003:0418, розташованої у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, шляхом розміщення ОСОБА_4 на цій земельній ділянці належних йому паркану та бетонного вимощення? Якщо так, то які розміри і площа зайнятої ОСОБА_2 земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 .? (а.с. 33, 34-36 т. 2).

03.03.2025 провадження у справі було поновлено для розгляду клопотання експерта про залучення спеціаліста (для отримання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи) (а.с. 49 т. 2).

12.03.2025 судом було задоволено клопотання експерта та надано дозвіл останньому на залучення спеціаліста для проведення експертизи, призначеної судом ухвалою від 14.01.2025, та зупинено провадження у справі та час проведення експертизи (а.с. 67-68 т. 2).

15.04.2025 провадження у справі було поновлено у зв?язку з надходженням висновку експерта № 250319/1_ЮШ від 04.04.2025 (а.с. 88 т. 2).

01.05.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також судом було задоволено клопотання сторін про долучення доказів та заяву сторін про виклик свідків ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з боку позивача, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з боку відповідача). У той же час судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик експертів (а.с. 127-131, 132 т. 2).

12.08.2025 судом було прийнято відмову відповідача від подальшого виклику свідка ОСОБА_8 , а також задоволено клопотання представника відповідача про виклик для допиту судових експертів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 12-16 т. 3).

03.11.2025 судом було прийнято відмову представника відповідача від подальшого виклику судового експерта ОСОБА_11 (а.с. 65-66 т. 3).

У судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач встановив паркан на її городі і вона неодноразово розмовляла з відповідачем, намагаючись вирішити це питання «полюбовно», проте зрештою була вимушена звернутися до суду. Коли вони з чоловіком отримали земельну ділянку, останній був присутній під час її розмічання. Їх колишній покійний сусід ОСОБА_13 приблизно у 1989 році поставив два блоки (хату), коли позивача з чоловіком не було у місті, і таким чином «заліз» на її город. Коли вони приїхали і побачили це, вона не захотіла конфліктувати, оскільки ОСОБА_13 був старшим за них, тому вони з чоловіком вирішили, що хай все так і залишається. Потім власником сусідньої земельної ділянки став ОСОБА_14 , а згодом відповідач ОСОБА_2 . ОСОБА_15 свого часу натягнув на межі земельних ділянок колючий дріт, конфліктів у них не виникало. У той же час дружина відповідача прийшла з рулеткою та почала щось вимірювати на межі їх ділянок, їй щось не сподобалося і вона сказала, що «забере» у позивача із чоловіком ще 40-50 см ділянки. Тоді позивач покликала геодезиста ОСОБА_16 , який зробив заміри і сказав ОСОБА_1 , що відповідач заліз на її територію, що підштовхнуло її до звернення до суду. Виявилось, що це відповідач «забрав» у них 40 см знизу та 50-60 см зверху, тобто «заліз» на її територію. Коли відповідач придбав сусідню ділянку, він зняв арматуру, яка була раніше, та позабивав свої стовпчики, нічого не питаючи у позивача, а потім поставив паркан на тій же частині її земельної ділянки (на місці колючого дроту, який був натягнутий ОСОБА_17 ), яку раніше незаконно «захопив» ОСОБА_13 .

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у позові.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що якось йому зателефонувала його дружина та повідомила, що чоловік позивача бігає по їх земельний ділянці, кричить та ображає дружину відповідача. Навесні 2023 року ОСОБА_2 дійсно демонтував стару огорожу, що існувала на межі земельних ділянок на час придбання ним своєї земельної ділянки, та збудував паркан, проте при цьому він відступив саме у бік своєї земельної ділянки у порівнянні місцем розташування попередньої огорожі (у вигляді колючого дроту), таким чином не захопивши, а звільнивши певну площу. Коли він встановлював паркан, він ні до кого не звертався (зокрема до спеціаліста-геодезиста), оскільки фактично змістив раніше існуючу межу між земельними ділянками сторін у бік своєї території, а тому був переконаний, що не міг порушувати чиїсь права. При цьому новий паркан він побудував повністю за власний рахунок, а тому очікував на подяку, а не претензії із боку позивача. На його думку, у кадастрі існує похибка, тому посунувши (шляхом встановлення паркану) межу у свій бік, він привів земельні ділянки у відповідність до кадастрового плану. З огляду на це відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію свого клієнта та пояснив, що ОСОБА_2 не здійснював жодних дій щодо безпосереднього порушення земельних прав позивача, що випливає зокрема із пояснень останньої у судовому засіданні. Так, під час встановлення паркану відповідач змістив межу вглиб власної території відносно суміжної земельної ділянки позивача, тобто звільнивши площу для ОСОБА_1 , щоб місце розміщення паркану відповідало кадастровому плану. Наявний у матеріалах справи висновок експерта доводить, що розміщення земельних ділянок обох сторін не відповідає координатам державного земельного кадастру і ніякого захоплення земельної ділянки позивача ОСОБА_2 здійснено не було.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що позивач доводиться йому дружиною, а відповідач сусідом по дачі. Навесні 2023 року він прийшов на свій город у Садовому товаристві «Ліана» в м. Нетішин і побачив, що там працюють хлопці, які заливали бетон і ставили стовпчики. Він сказав їм, що вони залізли на його територію. Після цього вони з дружиною звернулися у земельний відділ виконкому, представники якого (троє дівчат та голова садового товариства) прийшли на їх земельну ділянку та пояснили, що вони нічим не можуть допомогти, тому свідку з дружиною треба звертатися до суду. Дружина ОСОБА_2 казала, що забере в них із ОСОБА_1 ще 50 см ділянки. Ці ділянки було виділено ще у 1989 році і ОСОБА_5 особисто розмічав їх у присутності уповноважених представників. Так, свого часу вони розмітили ділянки, забили кілочки, між ділянками була межа 20-30 см. Пізніше на сусідом по земельній ділянці, що натепер належить ОСОБА_2 , було залито бетон, внаслідок чого було зайнято більше 30 см належної позивачу земельної ділянки, яку було приватизовано. Існуюча натепер фактична межа земельних ділянок сторін (по якій проходить встановлений відповідачем паркан) не відповідає тому, що ОСОБА_5 розмічав. Внаслідок встановлення відповідачем парканом межа земельних ділянок було посунуто саме у бік позивача. Попередній власник належної натепер відповідачу земельної ділянки ОСОБА_13 побудував будинок десь у 1989 чи 1990 році і заліз на територію позивача. У відповідь на претензію ОСОБА_5 той відповів: «Яка тобі різниця - тобі що землі мало?». Тоді між їх земельними ділянками було натягнуто алюмінієву проволоку та забито арматуру. ОСОБА_1 показувала, де треба забивати арматуру, проте ОСОБА_13 забив її на території позивача. Згодом вони продали дачу ОСОБА_17 , а той пізніше ОСОБА_2 , який найняв трьох хлопців та поставив паркан на межі земельних ділянок сторін, при цьому не радячись із позивачем та її чоловіком, хоча вони є сусідами та проживають в одному будинку. Ці хлопці залили бетон, поставили стовпчики і натягнули сітку. Відповідач із дружиною викликали геодезиста, який зробив заміри та поставив маяки, які потім повиривав ОСОБА_2 . Коли первинний власник сусідньої земельної ділянки встановлював будинок, межа змістилася у бік позивача з одного боку на 50 см (зверху), а з іншого на 27 см (знизу). Коли відповідач встановлював паркан, він поставив стовпчики за відмосткою і залив бетон на земельний ділянці позивача.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що позивач доводиться їй матір?ю, а відповідач є сусідом по дачі. Земельна ділянка на дачі давно належить її батькам. Перший власник сусідньої земельної ділянки ОСОБА_18 , коли ставив паркан на своїй земельній ділянці, зайшов на земельну ділянку батьків. Між земельними ділянками батьків та ОСОБА_18 було протягнуто дріт, який проходив по фундаменту впритул до хати, а фундамент заходив на ділянку батьків, проте вони з цього приводу не сварилися. Коли сусідню земельну ділянку викупив ОСОБА_2 , він викопав стовпчики і забетонував їх. Батьки звернулися до геодезиста ОСОБА_16 , щоб той виставив точки, щоб перевірити, чи відповідають точки межам ділянок. Також мати свідка зверталася до голови дачного кооперативу ОСОБА_19 і телефонувала до відповідача, проте розмова не склалася. Згідно з ДБН відстань від межі земельної ділянки до забудови має складати один метр. Відповідач із дружиною ображали батьків та погрожували їм судом; вони відмовилися шукати компроміс, запропонувавши батькам свідка йти до суду, якщо тих щось не влаштовує. Фундамент будинку відповідача заходить на земельну ділянку батьків більше, ніж на 60 см. Раніше між земельними ділянками сторін була стежка шириною близько 20 см, стояли стовпчики і була натягнута проволока, а потім ОСОБА_18 залив фундамент і проволока проходила поверх фундаменту впритул до хати. Бетонована вимостка заходила на земельну ділянку на 50-60 см;

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що приблизно півтора роки тому його найняв ОСОБА_2 зробити паркан на земельній ділянці останнього, що розташована на дачних ділянках за річкою у м. Нетішин. Вони демонтували старий паркан та поставили на його місце новий. Працювали вони втрьох, натепер один із них вже загинув. Перший паркан стояв ближче до земельної ділянки позивача, а вони за вказівкою відповідача зайшли на його територію і ставили паркан під самий фундамент. ОСОБА_9 пам?ятає, що на місце роботи приходив геодезист, який робив заміри, проте щоб той щось ставив свідок не пам?ятає, при цьому на той момент вже стояв старий паркан та стояли стовпчики. З геодезистом вони не спілкувалися;

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що приблизно 15-20 років тому вони з дружиною придбали дачу у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин, яку десь рік тому продали ОСОБА_2 . Відповідач запросив ОСОБА_7 побути у складі комісії під час огляду цієї дачі (земельної ділянки), щоб підтвердити, що пліт стояв на тому місці близько 20 років впритул до будинку ОСОБА_2 , а під будинком був фундамент, який теж був розташований впритул до паркану. Свідок підтвердив, що паркан стоїть там, де він стояв і раніше, тільки тепер у вигляді капітальної огорожі. Позивач вимагала його кудись перенести, проте остання підписувала документи про те, що ніяких претензій до меж земельних ділянок не має. Можливо, паркан стояв трохи далі від фундаменту точно свідок вже не пам?ятає. Під час визначення меж земельних ділянок геодезиста вони не залучали.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що на прохання ОСОБА_2 вони встановлювали останньому паркан на його земельній ділянці, розташованій на дачі за річкою ОСОБА_20 у м. Нетішин. Вони працювали втрьох: свідок, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (який натепер помер). ОСОБА_23 наполіг на тому, щоб паркан встановлювали саме по фундаменту будинку відповідача, щоб у сусідів ОСОБА_2 не було претензій. Під час встановлення паркану вони відступили вглиб території відповідача на 30-40 см. ОСОБА_10 не бачив, щоб під час їх роботи встановлювалися межі земельних ділянок.

Судовий експерт Шекель Ю.В. у судовому засіданні підтримав свій висновок та пояснив у судовому засіданні, що межі, поворотні точки і будь-які властивості земельної ділянки відображають її характеристики. У 1997 році не було сучасних засобів вимірювання, але спір виник у зв`язку з влаштуванням нової огорожі по спільній межі, що можна було зробити на око або із залученням відповідних спеціалістів, які винесуть межі земельної ділянки в натуру на місцевість і покажуть чіткі межові знаки. Щодо того, до якого саме виду відноситься земельна ділянка ОСОБА_1 (міста, села чи поза межами населеного пункту), це питання висновку експерта не стосується експерт не досліджував генеральний план населеного пункту та зареєстровану межу населеного пункту, тому таке питання потребує окремого дослідження та окремого висновку. Щодо документів, які стосуються середньоарифметичної помилки, а саме наказу № 376 від 08.05.2010 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» (п. 3.10), постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 476 «Про затвердження порядку проведення інвентаризації земель та визначення такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (п. 19) та УДК 528.48 «Визначення площі земельної ділянки з урахуванням умов місцевості» експерт знайомий із ними у загальній формі, проте середньоквадратична похибка вимірювань (стосовно цих нормативних документів) стосується похибки вимірювань земельної ділянки, а експерт може досліджувати лише похибку вимірювань приладів, які вимірювали земельну ділянку. Тому ці документи не стосуються суті питань, які було постановлено експерту на вирішення судом. У той же час жодна рулетка не дасть похибку у 44 см при вимірюванні 20 м, не кажучи вже про сучасні прилади. Відповідач користується частиною земельної ділянки розміром 11,74 кв.м., яка відповідно до даних державної реєстрації належить позивачу. Фактичне користування позивачем земельною ділянкою у розмірі 0,0594 га жодним чином не спростовує того, що відповідач із боку своєї земельної ділянки зайняв 11,74 кв.м. належної позивачу частини земельної ділянки, тому те, що у разі складання цих розмірів (0,0594 га та 11,74 кв.м.) розмір земельної ділянки позивача буде перевищувати належні їй 0,0600 га жодним чином не спростовує факту того, що відповідач користується частиною земельної ділянки позивача. Належна позивачу земельна ділянка також не лежить у координатах згідно з державною кадастровою системою землевпорядкування, але відповідь на питання експерт давав виходячи з того, що спір між сторонами стосується саме спільної межі. Експертом із дозволу суду було залучено спеціаліста для проведення інструментальної зйомки, результати якої було долучено до висновку експерта і які використовувалися ним під час дослідження, тому питання щодо похибки та системи координат, з якою працював спеціаліст, треба ставити останньому, який виконував натурну зйомку. Під час дослідження проводилася інструментальна зйомка фактичних меж по фактичному землекористуванню у тій самій системі координат, як визначені межі земельних ділянок згідно з державним земельним кадастром, а потім на результати натурної зйомки накладалися дані державної реєстрації цих земельних ділянок у державному земельному кадастрі, і вже на підставі фактичних даних та даних державної реєстрації експертом встановлювалося наявність чи відсутність порушення меж між суміжними землевласниками.

Заслухавши сторони, їх представників та свідків, а також судового експерта, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0600 га із кадастровим номером :03:003:0418 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Хмельницької області, яка була передана їй у приватну власність на підставі рішення Виконавчого комітету Нетішинської міської ради народних депутатів Хмельницької області № 18 від 16.01.1997 (а.с. 8, 9-10, 11, 105-143).

Відповідачу ОСОБА_2 належить суміжна земельна ділянка площею 0,0587 га із кадастровим номером :03:003:0267 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Хмельницької області, яка була придбана останнім на підставі договору купівлі-продажу № 1149 від 29.12.2022 (а.с. 13, 92-105).

27.04.2023 було зареєстровано заяву ОСОБА_5 до ВПД № 1 (м. Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, відповідно до якої у дачному масиві «Ліана» м. Нетішин у нього виник конфлікт із приводу меж земельної ділянки із сусідом ОСОБА_2 . Пізніше цього ж дня надійшло звернення інформаційного характеру від ОСОБА_5 про те, що працівник поліції, який приїхав на виклик, не зафіксував факт того, що сусід витягнув маяки (поворотні точки) (а.с. 36-37).

Як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи № 60/23 від 11.10.2023, враховуючи вимоги ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та співставлення наданого матеріалу: витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0418 площею 0,0600 га з цільовим призначенням 01.0.5 для індивідуального садівництва, місцерозташування якої: Хмельницька область, м. Нетішин, СТ «Ліана» від 03.04.2023 та Плану земельних ділянок за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, СТ «Ліана» у масштабі 1:500, виготовленому сертифікованим інженером-землевпорядником О. Челядою, виявлено порушення межі сусіднім землекористувачем ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0418 шляхом встановлення ОСОБА_2 огорожі та влаштування вимощення навколо належного йому садового будинку на території суміжної земельної ділянки та захоплення частини земельної ділянки площею 0,0013 га (13 м2), належної ОСОБА_1 . Крім того, будівля під літерою «Ж» (власником ОСОБА_2 ) розміщена на межі між суміжними земельними ділянками площею 0,0600 га з кадастровим номером :03:003:0418 (власник ОСОБА_1 ) та земельною ділянкою площею 0,0587 га з кадастровим номером :03:003:0267 (власник ОСОБА_2 ) за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, СТ «Ліана», чим порушено вимоги ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м) (а.с. 16-33 т. 1).

Як вбачається з висновку земельно-технічної експертизи № 424-24-26 від 30.10.2024, експертом надано наступні відповіді: 1) станом на 12.07.2024 фактичні межі земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, відповідають правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; 2) порушення ОСОБА_2 меж та зайняття ним належної позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0418 не встановлено, оскільки фактичні поворотні точки меж земельних ділянок відповідають правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; 3) встановлена протоколами погодження меж земельних ділянок із кадастровим із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, відповідає дійсній межі відповідно до технічної документації із землеустрою та правовстановлюючим документам; 4) накладання земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, одна на одну відсутнє (а.с. 2-11 т. 2).

Як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи № 250319/1_ЮШ від 04.04.2025, експертом Шекелем Ю.В. надано наступні відповіді: 1) натурна конфігурація (межі), проміри та площа земельних ділянок із кадастровим номером :03:003:0267 та кадастровим номером :03:003:0418, що розташовані у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, не відповідають правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; 2) по фактичному землекористуванню в порівнянні з даними державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі частиною земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0418, що належить ОСОБА_1 , користується власник земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0267, власником якої є ОСОБА_2 . Площа спірної земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , і якою користується ОСОБА_2 , становить 11,74 кв.м., та складається з однієї земельної ділянки з геометричними розмірами в плані від спільного західного кута спірних ділянок за годинниковою стрілкою в м: 29,78 м по існуючій спірній огорожі; 0,44 м по існуючій межі; 29,78 по межі реєстрації спільних ділянок; 0,35 м по межі реєстрації (а.с. 76-86 т. 2).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням права в інших формах.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом було встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок, і після придбання у 2022 році своєї земельної ділянки навесні 2023 року відповідач, не залучаючи будь-яких спеціалістів та не питаючи дозволу у позивача, встановив новий паркан на межі земельних ділянок сторін, внаслідок чого відповідний паркан та бетонне вимощення фактично було розміщено на земельній ділянці позивача, що зокрема вбачається з показань свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а також із висновку судової земельно-технічної експертизи № 60/23 від 11.10.2023 та висновку судової земельно-технічної експертизи № 250319/1_ЮШ від 04.04.2025, який у судовому засіданні роз?яснив експерт ОСОБА_12 .

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що під час встановлення паркану він відступив від фактично існуючої на той час межі у бік своєї земельної ділянки (про що зазначали свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які займалися встановленням цього паркану), оскільки це жодним чином не спростовує вказаних висновків експертів у частині того, що натепер відповідач фактично займає та користується частиною земельної ділянки позивача. З тих самих міркувань суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_7 попереднього власника земельної ділянки, який у судовому засіданні вказав, що паркан було встановлено ОСОБА_2 на тому ж місці, де він стояв раніше (у вигляді колючого дроту), тільки тепер у вигляді капітальної огорожі.

Стосовно посилань відповідача на ту обставину, що у разі звільнення ним на межі суміжних земельних ділянок 11,74 кв.м. (розмір зайнятої відповідачем території земельної ділянки позивача відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 250319/1_ЮШ від 04.04.2025) розмір земельної ділянки позивача збільшиться у порівнянні з відведеними їй 0,0600 га суд зазначає, що предметом позову є виключно питання щодо наявності (чи відсутності) порушення відповідачем прав позивача щодо користування нею своєю земельною ділянкою і саме в розрізі встановлення ним паркану на межі земельних ділянок, а тому така обставина не має значення для цієї справи та не впливає на вирішення спору по суті. З тих самих міркувань суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що проміри та площа земельної ділянки позивача також не відповідає правовстановлюючим документам та документації із землеустрою на цю земельну ділянку.

Суд також критично оцінює висновок земельно-технічної експертизи № 424-24-26 від 30.10.2024, оскільки з нього вбачається, що вказані в дослідницькій частині експерта показники міри ліній по периметру земельних ділянок сторін не відповідають зазначеним у правовстановлюючих документах, у зв`язку з чим судом було призначено повторну судову земельно-технічну експертизу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов та зобов?язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 0,0600 га з кадастровим номером :03:003:0418 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, шляхом знесення (демонтажу, перенесення) належного ОСОБА_2 паркану та бетонного вимощення, що розміщені на вказаній земельній ділянці.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 також зазначається, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Водночас Європейський суд з прав людини у п. 58 свого рішення «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ст. 1167 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України).

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

У правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України) вказано, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи зі встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 , що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв?язку з тривалим порушенням права власності на земельну ділянку, що сталося з вини відповідача, внаслідок чого остання була позбавлена можливості користуватися частиною належної їй земельної ділянки та була вимушена вчиняти дії для відновлення своїх прав.

У той же час, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, зокрема беручи до уваги незначний розмір частини земельної ділянки позивача, яку зайняв відповідач, суд дійшов висновку, що заявлений у позовній заяві розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000 грн, яка, на думку суду, є співмірною з понесеними позивачем моральними стражданнями, позаяк позивачем не доведено належними та достатніми доказами розмір заподіяної шкоди в розмірі 6000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов?язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 0,0600 га з кадастровим номером :03:003:0418 для індивідуального садівництва, що розташована у Садовому товаристві «Ліана» м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, шляхом знесення (демонтажу, перенесення) належного ОСОБА_2 паркану та бетонного вимощення, що розміщені на вказаній земельній ділянці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 22.12.2025.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Волков Сергій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Представник відповідача: адвокат Огойко Андрій Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_4 ).

Суддя І.Г. Безкровний