Єдиний унікальний номер 725/7679/25
Номер провадження 2/725/2670/25
18.12.2025 року м. Чернівці
Чернівецький районний суд міста Чернівців
головуючого судді - Нестеренко Є.В.
секретаря судового засідання - Чобан В. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду Чернівецького районного суду міста Чернівців цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м. Чернівці, пл. Центральна, буд. 9, про стягнення аліментів, -
Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що вона з відповідачем проживала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення фактичних шлюбних відносин син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач вихованням дітей у достатньому об`ємі не займається та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.
Через відсутність згоди відповідача на реєстрацію місця проживання сина, позивачці не вдалося здійснити реєстрацію місця проживання дитини. Позивач самостійно забезпечує всі потреби малолітнього сина, однак через зростання цін на товари та послуги, витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування, освіту дитини, утримувати дитину самостійно стає дедалі важче.
Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за адресою зареєстрованого місця проживання позивача, без згоди батька.
Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 22.09.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 18.11.2025 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
До початку розгляду справи по суті представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, де батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
18 серпня 2025 року позивач звернулась із проханням до відповідача щодо подання згоди на реєстрацію місця проживання їх спільної дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Розмір аліментів, які стягуються на одну дитину, становить 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) батьків, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.
За таких обставин, враховуючи наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, враховуючи, що позивач просить стягнути аліменти на утримання однієї дитини, суд, керуючись положеннями ст. 183 СК України, згідно з якою розмір аліментів, які стягуються на одну дитину, становить одну чверть заробітку (доходу) батьків, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, тобто стягнення аліментів на дитину у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу)
Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед об`єктивним обставинам життя, які б свідчили про те, хто саме із батьків, і де саме може створити кращі умови для життя дитини.
Згідно положень ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Положеннями ст. 161 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
За вимогами ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 року № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Статтею 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина з матір`ю, без згоди батька дитини.
Позивач у зв`язку із захистом своїх прав поніс судові витрати які складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України (договір, рахунок на оплату замовлення).
Однак, враховуючи, що позовні вимоги задоволено судом частково (в частині стягнення аліментів присуджено 1/4 частину замість заявленої 1/3 частини), суд, керуючись принципом пропорційності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 7 500 грн.
Отже з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500 грн., а також на користь держави витрати на судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 180,181, 182,183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 7, 9, 10, 12, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м. Чернівці, пл. Центральна, буд. 9, про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою зареєстрованого місця проживання його матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , без згоди батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте Чернівецьким районним судом міста Чернівців, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Заява про перегляд заочного рішення повинна відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом безпосереднього подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Нестеренко Є. В.