Справа № 707/3697/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому простть стягнути заборгованість за Договором позики № 7283408 у розмірі 71 875,00 грн, з яких 25 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 34 375,00 грн - за процентами за користування позикою, 12 500,00 грн - за процентами на прострочену позику.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договором позики № 7283408, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін.

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 7 від 18 вереня 2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача грошової суми у загальному розмірі 71 875,00 грн заборгованості за кредитом.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 18 вересня 2024 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

В зв`язку з цим ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду із вимогою про стягнення з відповідача вищезазначеної заборгованості в загальному розмірі 71 875,00 грн.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2025 року справу за підсудністю передано для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с.47,48).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справі між суддями від 24 жовтня 2025 року головуючим суддею визначено А.В. Слободянюк (а.с.54,55).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва 29 жовтня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (а.с.57,58).

Відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця його проживання: АДРЕСА_1 (а.с.42) судом направлялись копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. Поштове відправлення суду провернулось без вручення з поміткою «адресат відсутній».

Крім того, судом 06 листопада 2025 року на офіційному веб-сайті Судової влади України розміщено оголошення про розгляд справи (а.с.62).

Відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 квітня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 7283408, відповідно до пункту 2 договору (позичальник) отримав позику у сумі 25 000,00 грн строком на 75 днів, дата повернення - 04 липня 2024 року; загальні витрати за позикою - 18 750,00 грн; акційна та базова процентні ставки є фіксованими та визначені у розмірі - 2.50000% на день. Позика надається позичальнику в день підписання договору позики, перераховується на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого в особистому кабінеті позичальника.

Додатком № 1 до Договору позики № 7283408 від 20 квітня 2024 року є розрахунок за Договором позики та графік платежів. Договір позики та додатки до нього підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором v32414 (а.с.5-12).

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2782_11 від 11 липня 2025 року, між підприємствами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Маніфою» укладено договір на переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно прийнято платежі на користь ТВ «Маніфою»: 20 квітня 2024 року на суму 25 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua-377739143 (а.с. 16).

З розрахунку заборгованості за договором позики № 7283408 від 20 квітня 2024 року, який наданий позивачем, вбачається, що позивач нарахував станом на 18 вересня 2024 року заборгованість у розмірі 71 875,00 грн, з яких: 25 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 375,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 12 500,00 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Матеріали справи не містять жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору.

Обставини укладення вищевказаного договору відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищезазначеного договору.

11 січня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Маніфою» укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.17-22).

Згідно з даними витягу з Реєстру боржників № 7 від 18 вересня 2024 року до договору факторингу № 11-01/2024 віж 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 7283408 в сумі 71 875,00 грн. Витяг підписано та скріплено печатками ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с23).

Зокрема, відповідно до вказаного витягу з реєстру, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 71 875,00 грн, з яких: 25 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 375,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 12 500,00 грн - сума заборгованості за процентами на протрочену позику.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у Постанові Верховного Суду України від 28 березня 2018 року в цивільній справі № 444/9510/12.

Встановлено, що договором позики № 7283408 від 20 квітня 2024 року позикодавець та позичальник дійшли згоди щодо строку кредитування, в межах якого нараховуються встановлені договором відсотки, - 75 днів, тобто до 04 липня 2024 року

Таким чином, в частині стягнення заборгованості по процентам за користування позикою та процентам на прострочену позику в розмірі, що перевищує нараховані проценти за період кредитування, вимоги позову є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Частиною 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що 20 квітня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено договір позики № 7283408, згідно з умовами якого ТОВ «Маніфою» надало позику у розмірі 25 000,00 грн строком на 75 днів, тобто до 04 липня 2024 року перерахованих у безготівковій формі на банківську картку, з процентною ставкою 2,50000 % на день.

Враховуючи, що договір № 7283408 про надання кредиту укладено 20 квітня 2024 року, а тому з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд дійшов висновку, що умови укладеного договору позики в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 23 квітня 2024 року до 04 липня 2024 року за ставкою 2,50 % суперечать діючому законодавству, тому згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

Суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період з 23 квітня 2024 року до 04 липня 2024 року, виходячи з встановленої п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1,5 %.

Таким чином, за період з 20 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року відповідач повинен був сплатити проценти у розмірі 1 250,00 грн (25 000,00 грн. * 2, 50% * 2 дня = 1 250,00 грн).

За період з 23 квітня 2024 року по 04 липня 2024 року відповідач повинен був сплатити проценти у розмірі 27 375,00 грн (25 000,00 грн * 1,5% * 73 дня = 27 375,00 грн).

Отже, загальний розмір процентів становить 28 625,00 грн.

ТОВ «ЄАПБ», обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що набув право вимоги за кредитним договором № 7283408 від 20 квітня 2024 року до відповідача в сумі 71 875,00 грн., з яких 25 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 34 375,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом та 12 500,00 грн - заборгованість за процентами на прострочену позику.

Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги за договором, заборгованості по відсотках у розмірі 28 625,00 грн, яка була нарахована в межах строку кредитування до 04 липня 2024 року.

З урахуванням зазначеного, суд вважає доведеною наявність заборгованості за Договором позики №7283408 від 20 квітня 2024 року в сумі 53 625,00 грн, з яких 25 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом, 28 625,00 грн - за процентами за користування кредитом.

Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про часткову доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 130758 від 19 серпня 2025 року про сплату судового збору у сумі 3 028 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 259,19 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268,279, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики № 7283408 від 20 квітня 2024 року в сумі 53 625 (п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 259 (дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 19 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк