Провадження № 2/750/2977/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Костюк С.О.,

за участі Позивача ОСОБА_1

представника Позивача адвоката Шолох О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Заява мотивована тим, що Позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3 . Вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом. В 2024 році ОСОБА_3 був призваний по мобілізації до лав ЗСУ. Під час виконання бойового завдання в районі села Преображенка Покровського району Донецької області ОСОБА_3 зник безвісти 28 лютого 2025 року, про що було повідомлено його цивільну дружину ОСОБА_1 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне заявнику для отримання можливості розшуку безвісти зниклого, комунікації з органами військового управління, звернення з офіційними заявами про отримання виплат та пільг, передбачених законодавством щодо соціального захисту членів сім`ї загиблих захисників України.

На підтвердження обставин, які підлягають з`ясуванню судом, просила викликати в судове засідання свідків.

Ухвалою суду від 20.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено її розгляд на 08.10.2025.

Ухвалою суду від 08.10.2025 закрито підготовче провадження, судове засідання призначено до розгляду по суті.

Від Відповідача ОСОБА_2 та Військової частини НОМЕР_1 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Міністерство оборони України 04.09.2025 через систему «Електронний суд» надіслало відзив на позовну заяву, у якому просило відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що Позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, подані Позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Справу просили розглядати без їх участі.

У судовому засіданні заявник та її представник підтримали позовні вимоги заяви, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили суду, що працюють на ринку «Привокзальний». На цьому ж ринку працює ОСОБА_1 . Упродовж останніх приблизно 5 років ОСОБА_1 перебувала у фактичних подружніх відносинах з ОСОБА_3 . ОСОБА_3 супроводжував ОСОБА_1 на роботу та заходив за нею коли повертався із своєї роботи, вони здійснювали спільні покупки, проживали разом, мали спільний побут, спільно розпоряджалися коштами. Свідки вважали, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Коли ОСОБА_3 було мобілізовано до Збройних Сил України, ОСОБА_1 йому постійно надсилала на місце служби речі та продукти харчування. Свідок ОСОБА_5 часто бувала у них вдома, по АДРЕСА_1 , знає, що вони постійно проживали разом за цією адресою, вели спільне господарство, робили ремонти, купляли побутову техніку, продукти харчування.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що проживає в одному будинку по АДРЕСА_1 та є сусідкою ОСОБА_1 . Близько 6 останніх років ОСОБА_1 постійно проживала разом із ОСОБА_3 , вони разом йшли на роботу та поверталтся, вели спільне господарство, часто зустрічала їх у магазині, де вони робили спільні покупки. Вважала, що вони є офіційно чоловіком і дружиною.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що приблизно з 2009 року і по час його мобілізації до ЗСУ була роботодавцем ОСОБА_3 . На початку 2014 року він привів на роботу ОСОБА_1 та представив її як свою дружину. У подальшому вони неодноразово разом приймали участь у корпоративних святах. Свідку відомо, що вони разом проживали по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З січня 2013 року позивач проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в м. Чернігові. Останні декілька років по АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про проживання, складеним 06.03.2025 (а.с.14 на звороті).

За час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю. ОСОБА_3 матеріально забезпечував заявницю, вони робили спільні покупки (пральну машину, холодильник тощо) (а.с. 23).

В 2024 році ОСОБА_3 був призваний по мобілізації до лав ЗСУ.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 , з 04.12.2024 він перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 (а.с. 13 на звороті).

Як вбачається із витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.01.2025 №29, ОСОБА_3 було переведено для проходження подальшої військової служби до ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_4 . В подальшому ОСОБА_3 проходив службу в районі ведення активних бойових дій в Дніпропетровській та Донецькій областях (а.с. 18).

Під час виконання бойового завдання в районі села Преображенка Покровського району Донецької області ОСОБА_3 зник безвісти 28 лютого 2025 року, про що було повідомлено його цивільну дружину ОСОБА_1 за адресою їх спільного місця проживання (а.с. 14).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтримували спілкування під час проходження ОСОБА_3 військової служби в АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 надсилала ОСОБА_3 за місцем проходження військової служби побутові речі, здійснювала переказ грошових коштів, що підтверджується відповідними квитанціями та експрес-накладними. Також в ОСОБА_1 перебувають всі оригінали документів ОСОБА_3 та його банківська картка, яку він їй залишив, коли пішов служити, щоб вона мала змогу користуватися коштами (а.с. 16 на звороті-17).

Саме Позивачу надійшло сповіщення сім`ї № 88 про безвісне зникнення ОСОБА_3 03.03.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Факт спільного побуту Позивача та ОСОБА_3 підтверджується спільними фотознімками (а.с. 23 на звороті 24).

Заслухавши пояснення Позивача та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (частина перша статті 36 СК України).

Нормою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 383/821/22 (провадження № 61-5935св23) зазначено, що «предметом доказування під час розгляду справ про встановлення факту проживання однією сім`єю є, передусім, сукупність обставин, що згідно із законом складають основні ознаки сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що визначено частиною другою статті 3 СК України».

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

Надаючи оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що позивач та ОСОБА_3 з січня 2013 року по день зникнення перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та проводили спільні витрати. При цьому в будь-якому іншому шлюбі вказані особи не перебували.

Доказів, які б спростовували обставини спільного проживання позивача з ОСОБА_3 однією сім`єю саме у вказаний період, відповідачами не надано.

Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю породжує для ОСОБА_1 юридичні наслідки, а саме можливість реалізувати своє право для отримання виплат, пільг та компенсацій як дружині зниклого безвісти військовослужбовця та для звернення до відповідних органів для встановлення місцеперебування ОСОБА_3 вже в статусі цивільної дружини. Встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, тому суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Міністерства оборони України (місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6; ), ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_8 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з січня 2013 року по день зникнення ОСОБА_3 безвісти, 28.02.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення проголошено 22.12.2025.

Суддя