ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 642/4924/25

провадження № 22-ц/818/5114/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху про процесуальне правонаступництво за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Холодногірського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2025 року, постановлене під головуванням судді Балабай С.С.,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі заявою про процесуальне правонаступництво, заінтересована особа Департамент патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху.

Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху про процесуальне правонаступництво повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що в порушення вимог ч.2 ст. 446 ЦПК України суд першої інстанції ухилився від свого обов`язку вирішити процесуальне питання, порушивши вимоги чинного законодавства, оскільки заміну сторони виконавчого провадження здійснює сам суд, а не будь який інший орган. Також зазначає, що на майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка вже визнано право власності за нею, їй лише необхідно зняти арешт із зазначеного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про повернення заяви заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що до юрисдикції загальних судів відносяться лише ті справи, які стосуються приватноправових відносин (цивільних, сімейних, трудових тощо). Питання пов`язані з виконанням постанови про адміністративне стягнення (зокрема штраф за ПДР в автоматичному режимі) не відноситься до приватноправових відносин, регулюється Розділом 5 КУпАП та Законом України "Про виконавче провадження". При цьому, суд зазначив, що ефективним способом захисту у цьому випадку буде звернення в порядку цивільного судочинства до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна. Таким чином дійшов висновку, що подана заява не може бути розглянута судом у порядку цивільного судочинства, оскільки вона подана з посиланням на норми ЦПК України, які не підлягають застосуванню у цій категорії справ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Розділ VI ЦПК України регулює процесуальні питання щодо розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно вимог статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано повернуто без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до Холодногірського районного суду м. Харкова з заявою про процесуальне правонаступництво, посилаючисьна те, що на виконанні Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ виконавче провадження N 68272876 про стягнення з ОСОБА_3 штрафу. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час виконавче провадження завершено. Однак у реєстрі боржників після завершення виконавчого провадження залишається обтяження у вигляді накладеного арешту стосовно майна померлого ОСОБА_3 . Вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 . На даний час обтяження, накладені за завершеним виконавчим провадженням на померлого не скасовані та порушують її права, як спадкоємця. Оскільки вона не в змозі оскаржити незаконне відкриття виконавчого провадження щодо померлого, а також бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту, оскільки не вирішено питання щодо процесуального правонаступництва, тому вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Дана заява не є заявою про заміну сторони у виконавчому провадження у розумінні ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту заяви убачається, що боржник помер, виконавче провадження завершено, але заявниця незгодна із діями щодо незяття арешту зі спадкового майна.

Зазначені питання підлягають розгляду в порядку, передбаченому законом, а саме шляхом звернення до суду із позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) .

Підстав для вирішення поставленого заявницею питання в порядку ст.442 ЦПК України не вбачається.

Права заявниці підлягають захисту в інший спосіб.

Ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Холодногірського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова