У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви без розгляду

22 грудня 2025 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на його примусове виконання,

В С Т А Н О В И Л А:

18 грудня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла заява ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на його примусове виконання. Заява підписана та подана до суду представником заявника адвокатом Козубом О. М.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 18 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на його примусове виконання передано на розгляд судді Пилипюк Л. М.

Звертаючись до суду з цією заявою ОСОБА_1 просить: 1) визнати рішення № 339/2025 Суду першої інстанції № 9 м. Валенсія (Королівство Іспанія) від 17 липня 2025 року у справі № 618/2025 таким, що має законну силу на території України; 2) надати дозвіл на примусове виконання № 339/2025 Суду першої інстанції № 9 м. Валенсія (Королівство Іспанія) від 17 липня 2025 року у справі № 618/2025 на території України, у тому числі в частині стягнення аліментів у розмірі 180 євро щомісячно.

Дослідивши матеріали заяви приходжу до висновку, що заява не може бути прийнята судом до провадження з огляду на невиконання заявником процесуальним вимог, встановлених ст. 466 Цивільно-процесуального кодексу України.

Визнання рішення іноземного суду поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом (пункт 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Між Україною та Королівством Іспанія міжнародні договори про правову допомогу і правові відносини у цивільних і сімейних справах не укладалися, а тому в даному випадку визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначено у статті 466 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 466 ЦПК України визначено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Зміст поданої заяви свідчить, що рішенням іноземного суду затверджено угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо надання ОСОБА_1 виключної опіки над дочкою ОСОБА_3 , 2009 року народження; визначення місця проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 та встановлення обов`язку матері дитини ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі 180 євро щомісячно на утримання дитини.

Разом з тим, заявник належним чином не виконав вимоги п. 4 ч. 3 ст. 466 ЦПК України, адже до свого клопотання не додав документу, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає примусовому виконанню. Матеріали заяви не містять відомостей про те, чи виконувалось раніше рішення іноземного суду, зокрема, щодо сплати боржником аліментів на утримання дитини.

Крім того, суд звертає увагу, що рішення іноземного суду - Суду першої інстанції № 9 м. Валенсія (Королівство Іспанія) від 17 липня 2025 року ухвалено не в порядку спірної процедури, розмір аліментів на утримання дитини визначався не судом, а батьками дитини, які уклали відповідну угоду між собою за відсутності спору, яка в подальшому була затверджена судом. У вказаній угоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про те, що поки їх дочка не стане фінансово незалежною та поки не закінчить свою освіту та/або навчання, то ОСОБА_2 сплачуватиме аліменти. Рішення іноземного суду не містить вказівки на можливість його примусового виконання.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Оскільки заявник належним чином не виконав приписи ч. 3 ст. 466 ЦПК України, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення заяви без розгляду.

При цьому, слід зауважити, що повернення заяви не перешкоджає повторному її поданню, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись ч.4 ст.183 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на його примусове виконання повернути заявнику без розгляду.

Повернення заяви без розгляду не перешкоджає зверненню до суду повторно, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК