Справа № 375/2921/25
Провадження № 2/375/1246/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Антипенка В. П.,

за участю:

секретаря судового засідання Голованової В.А.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 20869,80 грн. та судових витрат, у тому числі витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та відповідачем було укладено кредитний договір № -614658.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань відповідачем утворилася заборгованість за кредитом, яка на 27.11.2025 становить 20869,80 грн, з яких: 7000 заборгованості з основного боргу, 13869,80 грн заборгованості за відсотками.

Заборгованість за цим кредитним договором відповідач не погасив, внаслідок чого позивач, посилаючись на приписи ст. 512,514, 1082 ЦК України, звернувся до суду.

Ухвалою суду від 28.11.2025 провадження по справі відкрито.

Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

У судовому засіданні відповідачка позов визнала частково. Пояснила, що вона дійсно брала у позивача 7000 грн. у кредит на умовах вказаного у позові кредитного договору. Водночас вона не погоджується зі стягненням відсотків та судових витрат, вважаючи їх необгрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та відповідачем було укладено кредитний договір № -614658, за умовами якого товариство надає позичальнику позику у розмірі 7000 грн (п.1.1 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається строком на 14 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % за кожен день користування позикою.

Кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором.

Своїм листом від 16.07.2025 АТ «ТАСКОМБАНК» підтвердило перерахування кредитних коштів відповідачеві на його платіжну картку.

Загальна заборгованість на дату подання позову становить 20869,80 грн, з яких: 7000 заборгованості з основного боргу, 13869,80 грн заборгованості за відсотками.

Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.

Зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості та відшкодування судових витрат.

Вирішуючи спір, судом враховано таке.

Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було.

Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним кредитними договорами, то суд зазначає таке.

Враховуючи те, що вказаний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 7000,00 грн. підлягає задоволенню.

Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх, виходячи з розрахунку:

- за період з 13.02.2022 до 26.02.2022, 7000 грн., 2,2 % за день 14 днів.

2,2 % х 14 днів = 30,8 %, 7000 х 30,8 % = 2156,00 грн.

Всього відсотків: 2156,00 грн.

Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача 9156,00 грн.: у тому числі 7000 заборгованості з основного боргу, 2156,00 грн заборгованості за відсотками.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути із відповідача 20869,8 грн. Водночас судом вирішено стягнути 9156,00 грн, що становить 44 %.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути (2422,40 х 44%) = 1065,85 грн. витрат по сплаті судового збору.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на таке.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг від 12.02.2025, укладений із АБ «Герман Гурський та партнери». Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 10000,00 грн.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи заперечення відповідача, складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» 9156,00 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят шість гривень 00 коп) грн. заборгованості, за кредитним договором № -614658 від 13.02.2022, у тому числі 7000 заборгованості з основного боргу, 2156,00 грн заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» 1065,85 (одну тисячу шістдесят п`ять гривень 85 коп) грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» 3000,00 (три тисячі гривень 00 коп) грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», 08135 вул. Антонова,8А, с. Чайки Бучанського району Київської області, .

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя В. П. Антипенко