Номер провадження по справі 2/387/18/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі

головуючого судді Майстер І.П.

за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Степанова Наталя Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності та зустрічну позовну заяву представника відповідача ОСОБА_4 в інтересах відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про компенсацію вартості 1/2 частки внаслідок істотного поліпшення щодо нерухомого майна, визнання права власності на предмети побуту,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та заперечень третьої сторони

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності. Вона зазначила, що з 04.05.2004 до дня смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ним однією сім`єю, виконуючи обов`язки чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Протягом цього часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та фактично виконували права та обов`язки, властиві зареєстрованому подружжю, тобто проживали однією сім`єю. При житті ОСОБА_5 мав у власності будинок, земельну ділянку та інше майно. Також під час спільного проживання ними був придбаний автомобіль. Після смерті ОСОБА_5 відкрилося спадкове майно померлого. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй повідомили, що вона не має права на спадщину, оскільки не є офіційною дружиною покійного. Через неможливість дійти згоди щодо порядку поділу спадкового майна з відповідачами у позасудовому порядку, вона була змушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_5 в період з 01.01.2009 по 21.12.2022 ( до часу відкриття спадщини). В порядку поділу спільного сумісного майна, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску. Виключити зі спадкової маси у спадковій справі за номером у спадковому реєстрі 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Представник відповідача Поліщук Ю.Р. 21.03.2024 подала до суду в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про компенсацію вартості 1/2 частки внаслідок істотного поліпшення щодо нерухомого майна та визнання права власності на предмети побуту. Вона просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/4 частини внаслідок істотного поліпшення квартири АДРЕСА_1 . Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/4 частини внаслідок істотного поліпшення тієї ж квартири. Визнати право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмети побуту: пральна машина INDESIT PWSC 6108 S; мікрохвильова піч PYRAMIDA 23E-Q6; хлібопекарня Zelmer 43z 010; смартфон Samsung J5 (модель J500НIDS J5 Gold); кондиціонер спліт 12 Samsung AQ12TSB; ноутбук 14"16" HP Pavilion dv6-6c04e; золотий ланцюг, кільця, золотий годинник.

Відповідачі у судове засідання подали до суду відзив на первісний позов, зі змісту якого зазначили, що твердження позивачки про неможливість дійти згоди щодо порядку поділу спадкового майна мирним шляхом не відповідає дійсності, оскільки відповідачі запропонували позивачці урегулювання спору. Так, 05.10.2023 року відповідачі запропонували позивачці, що ОСОБА_1 погоджується на відмову від заявлених позовних вимог та частки у спадковому майні автомобіля Ravon R4 Elegant 1.5 MT, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2017, та зобов`язанням розділити спадкове майно порівну, тобто частини; у рахунок погашення зобов`язань перед ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідачі пропонують грошову компенсацію у розмірі 2 000 доларів США.

Станом на 20.10.2023 дана пропозиція залишилася без відповіді.

20.10.2023 року відповідачі вдруге запропонували позивачці варіант урегулювання спору, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згодні на відмову від вимог та частки у спадковому майні ОСОБА_5 , а саме щодо автомобіля Ravon R4 Elegant 1.5 MT, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2017; також пропонують компенсацію вартості частки внаслідок істотного поліпшення квартири АДРЕСА_1 , у рахунок зобов`язання сплатити ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 128 000 грн; далі 68 000 грн за частину ОСОБА_5 за автомобіль Ravon R4 Elegant 1.5 MT; 189 750 грн компенсація вартості частки за рахунок часткового погашення прав власності у спадковому майні ОСОБА_5 та компенсація вартості істотного поліпшення квартири АДРЕСА_1 . Проте позивачка не погоджується. Станом на 25.10.2023 дана пропозиція залишилася без відповіді. Отже, позивачка не виявляла бажання мирно врегульовувати спір.

Також відповідачі звертають увагу суду на те, що позивачкою не доведено жодним доказом, що транспортний засіб марки Ravon R4 Elegant 1.5 MT, державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2017 був придбаний за спільні кошти з померлим ОСОБА_5 .

За період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з 2010 року ОСОБА_1 не працювала та перебувала на його утриманні. Декілька разів вони розходилися та проживали окремо; також ОСОБА_5 проживав із іншими жінками.

Отже відповідачі просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка за первісними позовними вимогами та відповідачка за зустрічними вимогами ОСОБА_1 надала пояснення, що з 01.05.2009 вона із ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та жінка по дату його смерті. Вони проживали із ОСОБА_5 у її квартирі по АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 переїхав з речами до неї. Вони спільно із ОСОБА_5 відпочивали на морі, мали спільних друзів та знайомих. Перед смертю ОСОБА_5 йому було погано та вона викликала швидку допомогу. За ОСОБА_5 доглядали донька ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_7 . Також ОСОБА_1 зазначила, що під час спільного проживання з ОСОБА_5 вона також працювала та отримувала допомогу по догляду за матір`ю. За життя ОСОБА_5 допомагав своїм донькам та у них були нормальні відносини. У них були спільні кошти за які придбали із ОСОБА_5 автомобіль Ravon R4. У ОСОБА_5 не було золотих прекрас тільки цепочка зі срібла. Пральна машина INDESIT PWSC 6108 S та кондиціонер спліт 12 Samsung AQ12TSB поламані та на даний час в неробочому стані. Мікрохвильова піч PYRAMIDA 23E-Q6; смартфон Samsung J5 (модель J500НIDS J5 Gold); хлібопекарня Zelmer 43z 010; ноутбук 14"16" HP Pavilion dv6-6c04e у її власності не перебувають, хоча дійсно це майно придбав ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними видатковими накладними. Щодо телефону смартфон Samsung J5 (модель J500НIDS J5 Gold), золотого ланцюга, кільця, золотого годинника, то про ці речі їй нічого не відомо. Також жодного істотного поліпшення її кваритри вони із ОСОБА_5 не робили лише косметичний ремонт.

Позивач та представник позивача ОСОБА_8 за первісним позовом підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що з 04.05.2004 до дня смерті ОСОБА_5 , який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ним однією сім`єю, виконуючи обов`язки чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Представник відповідачів у судовому засіданні заявила, що має місце порушення права на допит свідків, оскільки їй позбавлено можливості ставити запитання свідкам. Також відсутні докази факту спільного проживання ОСОБА_5 із ОСОБА_1 , а будь-які докази їхнього спільного придбання автомобіля відсутні у матеріалах справи. Крім того, відсутні доходи ОСОБА_1 за період з 2015 по 2016 роки. Представниця також наполягала, що у відносинах ОСОБА_5 кілька разів розривалися стосунки з ОСОБА_1 і він проживав із іншою жінкою. Також немає доказів того, що ОСОБА_1 вносила свою частку коштів у придбання спірного майна. Спірний автомобіль придбався виключно за рахунок ОСОБА_5 .

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Степанова Наталя Миколаївна в судове засідання не з`явилися про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2023 позов було залишено без розгляду.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2023 відкрито провадження та призначено загальне позовне провадження із викликом сторін.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.09.2023, 29.11.2023, 30.11.2023, 21.03.2024, 16.05.2024, 22.08.2024, 06.11.2024, 23.12.2024, 21.02.2025, 19.03.2025 вирішено проводить судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2023 продовжено процесуальний строк для подання відзиву.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2023 витребувано докази.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.08.2024 прийнято зустрічну позовну заяву.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд зазначає, що неодноразово намагався встановити відеоконференційний зв`язок із представником відповідача ОСОБА_4 , але з різних причин (не працює інтернет, відсутня електроенергія тощо) адвокат не виходила на зв`язок із судом у режимі відеоконференції, що зумовлювало неодноразові відкладення судових засідань. Також зазначається, що в ухвалі суду щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції з адвокатом Поліщук Ю. Р. суд роз`яснив, що відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Отже суду нічого іншого не залишилося як продовжити судовий розгляд цієї справи за відсутності представника ОСОБА_4 .

Фактичні обставини, встановлені судом

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Кропивницький Кіровоградської області помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 від 21.12.2022, актовий запис №429, виданим Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) ( Т.1 а.с.12).

З листа приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Степанової Наталвї Миколаївни від 13.06.2023 №58/01-16 встановлено, що ОСОБА_1 , роз`яснено порядок оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 (Т.1 а.с.13).

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_5 за життя був власником транспортного реєстраційний номер ВА7273ВI, марки RAVON загальний легковий седан В, колір сірий ( а.с.14).

Зі змісту договору купівлі-продажу № CRМ від 16.05.2017 встановлено, що ТОВ «НоВІ АВТО» та ОСОБА_5 уклали договір про купівлю автомобіля Ravon R4 Elegant 1,5 МТ (Т.1 а.с.15-18).

Із акту огляду реалізованого транспортного засобу №7040/17/000313 від 17.05.2017 на підставі договору купівлі-продажу № CRМ від 16.05.2017 встановлено, що здійснено огляд автомобіля Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, який відповідає встановленим вимогам (Т.1 а.с.19).

Також в матеріалах справи наявні докази спільного фотографування ОСОБА_5 з мамою ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . З пояснень позивачки фотографування здійснювалося з 2012 по 2015 роки ( Т.1 а.с.21-25).

Доказами придбання предметів побуту встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 здійснювали купівлю побутової техніки та будівельних матеріалів. (Т.1 а.с.26-41).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( Заповіти/спадкові договори) № інформаційної довідки 71501567 від 16.02.2023 встановлено, що за параметрами ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі інформація відсутня ( Т.1 а.с.81).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № інформаційної довідки 71501644 від 16.02.2023 встановлено, що за параметрами ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі інформація відсутня ( Т.1 а.с.81 зворотня сторінка).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 71501866 від 16.02.2023 встановлено, що номер спадкової справи 70275276, місце зберігання приватний нотаріус Степанова Н.М., спадкодавець ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.82 зворотня сторінка ).

З витягу з реєстру мешканців м.Кропивницький встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 на дату 21.12.2022 зареєстровані ОСОБА_5 , дата реєстрації 27.01.2006, дата зняття з реєстрації 21.12.2022 та ОСОБА_9 дата реєстрації 21.08.2009 ( Т.1 а.с.83).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 23.09.1964 встановлено, що ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 ( Т.1 а.с.86).

Із свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 від 20.02.1988 встановлено, що ОСОБА_11 одружився з ОСОБА_10 , прізвище дружини після одруження ОСОБА_12 ( Т.1 а.с.86).

Із заяви ОСОБА_1 , поданої до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області встановлено, що 17.02.2023 вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.88).

Із заяви ОСОБА_2 поданої до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області встановлено, що 22.03.2023 вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.91).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 26.10.1996 встановлено, що ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_5 та мати ОСОБА_14 ( Т.1 93 зворотня сторінка).

Зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 від 31.08.2002 встановлено, що ОСОБА_15 одружився з ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 , прізвище дружини після одруження ОСОБА_16 ( Т.1 а.с.94).

Із заяви ОСОБА_3 , поданої до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, встановлено, що 23.02.2023 вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5 (Т.1 а.с.95).

З дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.08.2019, виданого державним нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори, встановлено, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Спадкове майно складається із житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 , та земельної ділянки площею 0,0516 га (Т.1 а.с.107-108).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 72979354 від 27.06.2023 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_17 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємець ОСОБА_5 спадкове майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 , та земельна ділянка площею 0,0516 га (Т.1 а.с.108, зворотня сторінка -109).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 342979660 від 16.08.2023 встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_5 ; свідоцтво про право на спадщину (Т.1 а.с.128).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2023, виданого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Степановою Н.М., встановлено, що донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після батька ОСОБА_5 ; спадщина складає 31/50 частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.130).

З пропозиції урегулювання спору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з`ясовано, що запропоновано ОСОБА_1 погодитися на відмову від заявлених вимог та частки, що дорівнює частини спадкового майна-автомобіля марки Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, в рахунок зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 доларів США в рахунок погашення права власності на її частку у спадковому майні (Т.1 а.с.154).

З другої пропозиції урегулювання спору ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з`ясовано, що запропоновано ОСОБА_1 погодитися на відмову від вимог та частки у спадковому майні ОСОБА_5 , а саме автомобіля марки Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, предметах домашнього вжитку та техніки та компенсації вартості частки внаслідок істотного поліпшення квартири АДРЕСА_1 на їх користь в рахунок сплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 128000 грн., в рахунок погашення права власності на їх частку в спільному майні ОСОБА_5 , а саме автомобіля марки Ravon R4 Elegant 1,5 МТ; 68 000 гривень ОСОБА_5 , а саме предметах домашнього вжитку та техніки; 189 750 гривень в рахунок погашення права власності на їх частку у спадковому майні ОСОБА_5 , а саме компенсації вартості частки істотного поліпшення квартири (Т.1 а.с.157).

З листа ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 21.12.2023 встановлено, що ОСОБА_5 перебував на обліку в головному управлінні та отримував пенсію за віком з 31.10.2016. ОСОБА_1 на обліку в головному управлінні як одержувач пенсії та страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, професійним захворюванням не перебуває, субсидію та пільги на оплату житлово-комунальних послуг не отримує (Т.1 а.с.214-225).

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 від 06.08.1986 встановлено, що ОСОБА_18 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьки ОСОБА_5 та мати ОСОБА_19 ( Т.2 а.с.34).

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 26.10.1996 встановлено, що ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьки ОСОБА_5 та мати ОСОБА_14 ( Т.2 а.с.34).

Свідок ОСОБА_20 надала суду показання, у яких зазначила, що вона є рідною сестрою покійного чоловіка позивачки, ОСОБА_5 . Вони разом проживали з 2009 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі вона також хворіє тяжкою хворобою. За словами свідка, вона добре знала, що між ними існували добрі відносини: вони святкували разом свята та відпочивали разом, вона часто була у них вдома, а також часто їздила до них. Трикутники близьких стосунків з братом свідка підтверджуються близькістю між ними. Коли ОСОБА_1 почала проживати з її братом, вони мешкали в її домоволодінні за адресою АДРЕСА_5 . Це був одноповерховий будинок із газом, зробленим ремонтом, пластиковими вікнами, кондиціонером та всім необхідним для проживання. Відносини між ними були дуже добрі: приймали дітей і онуків, ОСОБА_1 мала доньку ОСОБА_21 . З матір`ю ОСОБА_22 у брата були дуже гарні стосунки, вони допомагали одне одному по господарству, оскільки вона мешкала в селі, але часто приїздила. ОСОБА_1 працювала в магазині, її брат був водієм. Господарство вони вели разом, допомагали один одному. За час спільного проживання вони разом придбали автомобіль сірого кольору; точної марки свідок не пам`ятає це сталося у 2017 році. Також відомо, що брат придбав ОСОБА_1 телефон. Вони жили дуже гарно, були добрим прикладом для сім`ї. Одного разу брат повідомив свідку, що купили автомобіль, оскільки вони разом із ОСОБА_1 накопичили кошти та придбали його. З 2009 року до дня смерті брата він проживав лише з позивачкою, з іншою жінкою не проживав. Мати ОСОБА_1 мала город площею 40 соток, корову та курей; вони завжди їй допомагали. ОСОБА_1 є доброю господинею та дружиною: у неї завжди чисто, приготовлена їжа. Її брат страждав на аневризму черевної аорти. За два тижні до смерті він почав погано себе почувати, і доглядала його позивачка до останніх днів. Поховання взяла на себе ОСОБА_1 , оскільки він був її рідним братом; ОСОБА_1 і її доньки брали участь у організаційних питаннях. Дві доньки ОСОБА_7 приїздили на похорон, але ніякої допомоги не надавали. Старшу племінницю свідок не бачила близько десяти років; менша племінниця проживає в місті Кропивницькому. Свідок знає, що ОСОБА_22 з ОСОБА_7 їздили до його старшої доньки в Харківську область, але остання не приїздила сюди. У 2018 році ОСОБА_1 звільнилася з роботи, оскільки її мати захворіла і потребувала постійного догляду; пізніше мати померла. Коли брат прийшов проживати до ОСОБА_1 , комп`ютер та пральна машинка вже були у неї. Ним не носилися золоті прикраси; він мав срібний ланцюжок з хрестиком та годинник срібного кольору. Свідок знає, що ОСОБА_22 купувала комп`ютер для доньки, яка поступила до вузу. За час спільного проживання суттєвих будівельних робіт або ремонтів у будинку вони не робили. Відносини між свідком і ОСОБА_1 добрі; більше нічого додати не може.

Свідок ОСОБА_23 надала суду показання, у яких зазначила, що вона проживає по сусідству із позивачкою. Будинок вони придбали у 1996 році, а ОСОБА_1 до цього часу мешкала у своєму будинку. Більш дружні стосунки між ними виникли у 1998 році після народження сина; якщо потрібно було кудись побігти до магазину, ОСОБА_1 завжди виручала. З того часу вони разом святкували свята та дуже часто зустрічалися. Позивачка згодом почала проживати з ОСОБА_24 , і вони жили разом до моменту його смерті. Він був дуже хорошою людиною, завжди допомагав і ніколи не відмовляв. Подружжя часто їздило разом у відпустки та допомагали матері позивачки. Позивачка була гарною господинею: у неї завжди було чисто, смачно приготована їжа, а ОСОБА_25 доглядав за собою. До того часу, як до неї переїхав ОСОБА_5 , у неї вже був зроблений ремонт у будинку та наявна побутова техніка (пральна машинка, мікрохвильова піч, комп`ютер, кондиціонер). У ОСОБА_1 була одна донька; доньки ОСОБА_25 були відомі йому лише на похороні ОСОБА_5 . З донькою ОСОБА_1 відносини з ОСОБА_25 були добрі. Також відомо, що автомобіль вони купили у 2017 році; кошти складали разом. У ОСОБА_1 були свої заощадження, бо позичали їх у 2013 році на проведення газу, а у 2014 повернули. Коли її чоловік пішов на війну і перебував у відпустці, саме ОСОБА_25 погодився відвезти його на вокзал, хоч тоді була комендантська година. Крім того у ОСОБА_5 свідок ніколи не бачила золотих виробів.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні надала показання, у яких зазначила, що ОСОБА_5 почав проживати з її матір`ю ОСОБА_1 з травня 2009 року; раніше вона його бачила, але не мешкав разом з нею. В її матері та ОСОБА_5 були гарні відносини: вони робили все разом, обговорювали все, їздили допомагали бабусі та подорожували разом. Коли вони почали проживати разом, їй було близько 1819 років. ОСОБА_5 став ставитися до неї як до доньки; він був гарним господарем. У ОСОБА_1 був комп`ютер, який їй подарували; згодом, коли планували купувати ноутбук, запропонували віддати його онуку ОСОБА_7 , оскільки дитині він був потрібний. Їхні фінансові витрати були спільними. З 2009 року до дня смерті ОСОБА_7 проживав разом з її матір`ю постійно. У 2017 році вони придбали автомобіль за спільні кошти (колір сіро-голубий). Мати позивачки працювала в продуктовому магазині; згодом, коли бабуся захворіла, вона залишила магазин і доглядала бабусю. З сусідами ОСОБА_27 у них були добрі відносини, вони допомагали один одному. Коли її мати із ОСОБА_7 їздили на море, вони брали з собою онука меншої доньки. Доньки ОСОБА_7 були присутні на похороні, але не брали участі у фінансовій підтримці та організаційних питаннях. Також вони приїздили на 40 днів. У ОСОБА_5 свідок не бачила ні золотого ланцюжка, ні золотого годинника. Пральна машинка у мами була, кондиціонер теж був раніше, але наразі не працюють бо поламані.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні надали показання, що він колишній військовий і перебував у ЗбройнихСилах України з березня 2022 по 2023 рік приблизно 1,5 роки. Наразі списаний з військової служби через поранення та ряд хвороб. ОСОБА_1 є його сусідкою; між ними були добрі стосунки як між сусідами, вони разом збиралися на свята. Відносини між позивачкою та ОСОБА_5 були дуже добрими; вони проживали разом як подружжя з 2009 року до дня смерті чоловіка. Коли ОСОБА_5 перебував у госпіталі у місті Кропивницькому, його направили до служби в місті Бахмут; поїзд відправлявся пізно увечері під час комендантської години, але ОСОБА_5 погодився його відвезти на вокзал, хоча тоді сам уже хворів. Також відомо, що вони вели спільний фінансовий бюджет і збирали кошти на автомобіль, який згодом придбали. Під час служби в ЗСУ ОСОБА_5 помер. Коли ОСОБА_1 почала мешкати з ОСОБА_5 , у неї вже була пральна машинка та мікрохвильова піч; він ніколи не бачив у ОСОБА_5 золотого ланцюжка чи золотого годинника, бачив лише срібний ланцюжок. Більше нічого додати не може.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З урахуванням роз`яснень, які є в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

За змістом частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У той же час, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, принцип змагальності згідно зі ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У своїй постанові від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16 Верховний Суд зазначив, що обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Разом з тим, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, оскільки факт спільного проживання сам по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. При цьому факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

Звертаючись з вказаним позовом, позивачка просить встановити факт її проживання з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.209 по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_5 ), обґрунтовуючи необхідність встановлення даного факту з метою визнання 1/2 частини легкового автомобіля спільним сумісним майном та його поділу.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" - членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), алей інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

За матеріалами даної справи, факт проживання позивача разом з померлим ОСОБА_5 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, наявність спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, придбання майна ними, здійснення ОСОБА_1 догляду за ОСОБА_5 підтверджується в сукупності наданими позивачем письмовими доказами, а також показаннями свідків рідною сестрою ОСОБА_5 - ОСОБА_20 , рідною донькою ОСОБА_1 - ОСОБА_26 , сусідами ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , які узгоджуються між собою.

Суд зазначає, що під час допиту свідків не брала участі представник відповідачів ОСОБА_4 , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 240 ЦПК України у разі відкладення розгляду справи суд повинен допитати свідків, які прибули. Разом з тим щодо доводів представника відповідача про те, що ОСОБА_5 розлучався та проживав окремо від ОСОБА_29 у певний період часу, починаючи з 2009 року до дати смерті ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Таким чином, надаючи оцінку вказаним доказам у сукупності, встановивши, що позивач разом з померлим ОСОБА_5 з 2009 року по день смерті останнього проживали разом безперервно у квартирі АДРЕСА_1 , разом відпочивали, проводили свята у колі друзів та родичів, мали спільний бюджет, яким розпоряджалися спільно задля добробуту їх родини. Отже суд вважає доведеними вимоги позивача в частині встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2009 року.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину транспортного засобу у майні, яке на праві спільної сумісної власності належить жінці та чоловіку, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За правилами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Верховний Суд України у справі № 6-135цс13, зазначив, зокрема, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Таким чином, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна, набутого у власність у цей період, на праві спільної сумісної власності.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності в силу положень статті 74 СК України поширюється й на майно, придбане в період проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Отже законодавством передбачено рівнозначну презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна та майна, придбаного жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, до спільної сумісної власності.

Це означає, що якщо майно придбано подружжям під час шлюбу чи жінкою та чоловіком в період проживання однією сім`єю, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя чи ту особу, яка заперечує проти належності майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя чи осіб, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Подібні висновки щодо презумпції належності майна, придбаного в період шлюбу, до спільної сумісної власності подружжя та щодо розподілу тягаря доказування на спростування цієї презумпції викладено в постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 646/6271/16-ц (провадження № 61-34723св18), від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) вважала, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

Судовим розглядом встановлено, що 16.05.2017 в інтересах родини ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в період їх спільного проживання був придбаний автомобіль Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску за їх спільні кошти кошти.

Таким чином вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у зв`язку із чим за позивачем слід визнати право власності на 1/2 його частину.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог суду не надано належних та допустимих доказів щодо істотного поліпшення квартири у період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Щодо наявного в матеріалах клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, представник відповідачів та відповідачі як на стадії підготовчого судового засідання так і під час судового розгляду справи по суті клопотання в судовому засіданні не підтримували та не просили його вирішити на стадії підготовчого судового засіданні, тому суд вважає за необхідне таке клопотання залишити без розгляду. Водночас відповідачка ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_28 зазначали, що ремонт здійснювався ОСОБА_1 ще до спільного проживання з ОСОБА_5 .

Згідно зі ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 08.11.2017 по справі № 6-1447цс17, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України. Для застосування передбачених ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, так і його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

При цьому для застосування передбачених частиною першою статті 62 СК України правил, істотне збільшення вартості майна повинне відбутися саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, а не інших чинників (зокрема, загальної зміни цін на ринку нерухомості, інфляційних процесів), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна внаслідок невід`ємних поліпшень.

Позивачами за зустрічними позовними вимогами не доведено, що спірна квартира за час спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 істотно збільшився у своїй вартості внаслідок саме спільних трудових та грошових затрат другого з подружжя.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на предмети побуту, а саме пральної машини INDESIT PWSC 6108 S та кондиціонера спліт 12 Samsung AQ12TSB, Мікрохвильова піч PYRAMIDA 23E-Q6, смартфон Samsung J5 (модель J500НIDS J5 Gold); хлібопекарня Zelmer 43z 010; ноутбук 14"16" HP Pavilion dv6-6c04e, золотого ланцюга, кільця, золотого годинника, - то суду не доведено, що ці речі існують та перебувають у користуванні ОСОБА_1 .

Отже враховуючи вищевикладене, позовні вимоги за зустрічними позовними вимогами задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76-80, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Первісну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Степанова Наталя Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_5 в період з 01.01.2009 по 21.12.2022 (до часу відкриття спадщини).

В порядку поділу спільного сумісного майна, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

Виключити зі спадкової маси у спадковій справі за номером у спадковому реєстрі 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля Ravon R4 Elegant 1,5 МТ, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

В задоволенні зустрічної позовної заяву представника відповідача ОСОБА_4 в інтересах відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про компенсацію вартості 1/2 частки внаслідок істотного поліпшення щодо нерухомого майна, визнання права власності на предмети побуту відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 832 (вісімсот тридцять дві гривні) гривні 47 копійок з кожного, що в загальному розмірі становить 1 664 гривні 94 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

Позивач (за первісним позовом) відповідач (за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженка село Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області, жителька АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 .

відповідач (за первісним позовом) позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженка с.Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, жителька АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ;

відповідач (за первісним позовом) позивач (за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженка с.Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, зареєстрована АДРЕСА_8 ;

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Степанова Наталя Миколаївна (вул.Велика Перспективна,1 Б м.Кропивницький, 25015).

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.