Провадження № 6/761/206/2025
УХВАЛА

26 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Романишеної І.П.,

за участю секретаря: Луценка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні представника ТОВ «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ "Комерційний Банк "НАДРА", боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строків для його пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до суду від представника ТОВ «ФК ФОРТ» надійшла заява про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строків для його пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

11.11.2025 року матеріали цивільної справи були переданні судді Романишеній І.П .

Ухвалою суду від 12.11.2025 року призначено до розгляду вказану заяву.

Заява мотивована тим, що 02.06.2010 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №2-8927/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/11/2007/840-К3486 від 28.11.2007р. з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», , та ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", , укладено Договір про відступлення прав вимоги №:GL48N718070_A_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов?язаннями передбаченими кредитним договором №08/11/2007/840-K3486 від 28.11.2007 р., перейшло до TOB "ФК"ДНІПРОФІНАНСГРУП", .

20.08.2020 року між ТОВ "ФК " ДНІПРОФІНАНСГРУП", та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов?язаннями передбаченими кредитним договором №08/11/2007/840-К3486 від 28.11.2007р., перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», .

26.08.2020 року між ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», , ТОВ "ФК "Інвест Хаус", , укладено Договір про відступлення прав вимоги №Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №08/11/2007/840-К3486 від 28.11.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "Інвест Хаус".

29.12.2020 року між ТОВ "ФК "Інвест Хаус", , та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ", , надалі за текстом - Новий кредитор, укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов?язаннями передбаченими кредитним договором №08/11/2007/840-К3486 від 28.11.2007р., перейшло до ТОВ "ФК ФОРТ".

Щодо поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на те, що такий був пропущений у зв`язку з перебуванням первинного кредитора (ПАТ "КБ" "НАДРА") в процесі ліквідації, а тому вважає, що причини пропуску процесуального строку були поважними.

Необхідність видачі дублікату виконавчого листа мотивована тим, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо Боржника 1 та Боржника 2 відсутні.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо: Боржника 1 на примусовому виконанні не перебуває; Боржника 2 на примусовому виконанні не перебуває.

За вказаних обставин, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суд не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, але їх неявка не перешкоджає розгляду даного подання.

Від представника заявника надійшло клопотання про розгляд заяви без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2010р., було задоволено позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: стягнуто з останніх на користь ВАТ КБ «Надра» борг у сумі 35 626, 50 дол.США, що становить 285 368, 26 грн. та судові витрати в сумі 1 820, 00 грн., а всього 30 188, 26 грн.

Надалі, 21.06.2010 року представнику ВАТ "КБ "НАДРА" були видані виконавчі листи.

Щодо вимоги про заміну сторони виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

У відповідності з ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Судом встановлено, що 04 серпня 2020р. між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070_A_2 про відступлення прави вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитним договором.

20 серпня 2020р. між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс проперті групп» укладено договір №GL48N718070_A102 про відступлення прави вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило ТОВ «Фінанс проперті групп», а ТОВ «Фінанс проперті груп» набуло право вимоги за кредитним договором.

26 серпня 2020р. між ТОВ «Фінанс проперті групп» та ТОВ «Інвест Хаус» укладено договір № Б/Н про відступлення прави вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінанс проперті групп» відступило ТОВ «Інвест Хаус», а ТОВ «Інвест Хаус» набуло право вимоги за кредитним договором.

29 грудня 2020р. між ТОВ «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК Форт» укладено договір №Б/Н про відступлення прави вимоги, відповідно до якого ТОВ «Інвест Хаус» відступило ТОВ «ФК Форт», а ТОВ «ФК Форт» набуло право вимоги за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та другастатті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ятастатті 442 ЦПК України).

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022р. у справі № 2-7763/10 дійшла до висновку, що «процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 55 ЦПК України - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особиу зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.».

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту ч. 5 ст. 442 ЦПК України, ч. 6 ст. 12, п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Суд зауважує, що реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам ч. 1 ст. 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024р. у справі №2-85/11 , враховуючи правову позицію, сформульовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022р. усправі №2-7763/10, дійшов висновку, що «правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то подаючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, такий правонаступник має одночасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього. У разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про заміну стягувача у виконавчому листі на правонаступника задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку така заміна носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу ефективності, оскільки не дає можливості виконати рішення суду без звернення до суду для вжиття додаткових заходів. Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.».

Щодо вимог про поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, суд зазначає наступне.

Так, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої цієї норми виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина четверта статті 12 Закону про виконавче провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду 21.06.2010 року представнику ВАТ "КБ "НАДРА" були видані виконавчі листи.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора, переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору від 29.12.2020 року про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «ФОРТ» строки пред`явлення виконавчих листів до виконання, уже спливли.

Після укладення такого договору для нового кредитора перебіг цих строків не починається заново. Тобто, заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги через десять років після ухвалення рішення суду і після закінчення встановленого законом строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, не перевірив підстав їх невиконання і свідомо набув права кредитора щодо проблемних боржників, не з`ясувавши питань, пов`язаних із виконанням рішення суду попереднім кредитором.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у цій справі стягувач звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію первісним та попередніми стягувачами своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від них дій, спрямованих на забезпечення контролю за виконанням судових рішень, представником заявника не надано, як й не підтверджено існування обставин, які об`єктивно цьому перешкоджали.

Таким чином, суд вважає, що наведені представником заявника у заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання не є поважними, а отже не можуть бути підставою для поновлення вказаного строку.

За таких обставин, питання про видачу дублікатів виконавчих листів є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Строк звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає зі строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, відмови у поновленні пропущеного строку, суд відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950р., яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997р. та згідно зі ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015р. у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності та враховуючи висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, суд вважає, що представником заявника не наведено поважних причин пропуску процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що свідчить про відсутність правових підстав для поновлення строку для пред`явлення. Враховуючи те, що судом не було задоволено вимогу про поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні вимоги заявника про заміну сторони виконавчого провадження, а також у задоволенні вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12-14, 18, 19, 76-81, 89, 128, 211, 247, 259-261, 268, 352-355, 442 ЦПК України; ст. ст. 8, 55, 129 Конституції України; ст. ст. 11, 512, 514 ЦК України; ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ "Комерційний Банк "НАДРА", боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення строків для його пред`явлення та видачу дублікату виконавчого листа - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА