Справа № 159/917/25
Провадження № 2/169/207/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гаврилюк Н. В.,

справа № 159/917/25

сторони справи:

позивач ТОВ «ФК «ЕЙС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Турійськ в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

представник позивача Тараненко А. І.,

встановив:

Представник позивача Тараненко А. І. звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року в розмірі 39 038 гривень 92 копійки, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 гривні 40 копійок і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 гривень.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що 13 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № 326339681, який був підписаний у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV764NR, який був надісланий відповідачу на його номер мобільного телефону. Відповідач перейшов за посиланням на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, де ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після цього подав відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, контактний номер телефону, адресу електронної пошти та номер банківської картки для перерахування коштів. Згідно умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу грошові кошти в сумі 11 000 гривень шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, зазначеної позичальником у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 13 лютого 2021 року, зі строком кредитування на 14 днів (з можливістю продовження строку); відсотки за користування кредитом нараховуються за річною процентною ставкою 594,95% (1,700% в день). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжувався додатковими угодами, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) за плату ТОВ «Таліон плюс» належні йому Права Вимоги за Договором № 326339681, який було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого продовжувався додатковими угодами. 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило право грошової вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу № 26/12/Е. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому, станом на 14 лютого 2025 року, виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 39 038 гривень 92 копійки, з яких: 10 999 гривень 30 копійок сума заборгованості за кредитом, 28 039 гривень 62 копійки сума заборгованості за відсотками. Усі нарахування здійснювались безпосередньо ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на дату відступлення права вимоги, яке згідно договорів факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», котре жодних додаткових нарахувань не здійснювало.

Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2025 року справу за вказаною позовною заявою передано на розгляд до Турійського районного суду Волинської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою судді Турійського районного суду Волинської області від 14 березня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позові до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував (а. с. 1-9).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин, відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів за його відсутності, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт кредитодавця: www.moneyveo.ua, де подав відповідну анкету-заяву на кредит, вказавши для цього свої персональні дані, номер мобільного телефону, адресу проживання, електронної пошти та реквізити платіжної картки для перерахування грошових коштів. Відповідно до поданої анкети-заяви, 13 лютого 2021 року, позикодавцем погоджено умови кредитування, зокрема: сума, строк, процентна ставка. Таким чином, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 326339681, який відповідачем було підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора MNV764NR. Підписавши договір позики відповідач підтвердив своє ознайомлення на сайті за посиланням www.moneyveo.ua з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг. Відповідно до умов Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу грошові кошти в сумі 11 000 гривень зі строком кредитування на 14 днів (з можливістю продовження строку); відсотки за користування кредитом нараховуються за річною процентною ставкою 594,95% (1,700% в день), шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, зазначеної позичальником у заявці на отримання грошових коштів в кредит (а. с. 162, 163-164).

Таким чином, ОСОБА_1 , підписавши договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підтвердив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Зазначене підтверджується Додатком № 1 до Договору про надання кредиту № 326339681, паспортом споживчого кредиту та довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які також підписані відповідачем електронним підписом (а. с. 165, 166, 167).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до платіжного доручення від 13 лютого 2021 року, здійснило переказ грошових коштів за реквізитами платіжної картки ОСОБА_1 в сумі 11 000 гривень, що підтверджується також довідкою № 268 від 02 грудня 2024 року (а. с. 168, 169).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно реєстру прав вимоги № 131 від 27 квітня 2021 року, передало (відступило) за плату ТОВ «Таліон плюс» належні йому Права Вимоги за Кредитним договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року, який було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Строк дії вказаного Договору факторингу Додатковими угодами № 19, 26, 27, 31 та 32 було продовжено (а. с. 171-176, 177-185, 186-187, 188).

Після цього, ТОВ «Таліон плюс» відступило право вимоги до боржників, в тому числі й до відповідача, - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», згідно договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, строк дії якого продовжувався додатковими угодами № 2 та № 3, підписавши відповідний реєстр прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року (а. с. 189-193, 194, 195, 196-197).

26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39 038 гривень 92 копійки, з яких: 10 999 гривень 30 копійок сума заборгованості за кредитом, 28 039 гривень 62 копійки сума заборгованості за відсотками. Після цього, сторони склали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е, згідно якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передало, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло Реєстр Боржників з Правом вимоги заборгованості від боржників (а. с. 198-204, 205).

Зазначене підтверджується також Розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року (а. с. 206-207, 208).

Згідно частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини другої статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (частина третя статті 207 цього ж Кодексу).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю електронний правочин має бути підписаними сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» , за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобу механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторінкою, в якій мають міститися зразки відповідей аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20).

Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, за якими відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, отримав кошти на умовах фінансового кредитування та зобов`язався повернути кредит і проценти за користування кредитними коштами.

Відповідач, в порушення умов договору, своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.

Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 11 000 гривень підтверджується Договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року, який був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV764NR 13 лютого 2021 року об 11:13:45, та випискою АТ КБ «ПриватБанк» за договором про зарахування 13 лютого 2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів на суму, зазначену в договорі (а. с. 163-165, 235).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В частині першій статті 516 Цивільного кодексу України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Із матеріалів справи видно, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01; 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, та 26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов яких до останнього перейшло право грошової вимоги за Договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року, який було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 73 від 25 квітня 2024 року основним видом діяльності ТОВ «ФК «ЕЙС» є надання інших фінансових послуг (а. с. 213).

Згідно частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено статтею 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини другої статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами у справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, внаслідок чого через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року утворилася заборгованість в сумі 39 038 гривень 92 копійки, яка згідно з наданим розрахунком заборгованості складається з: 10 999 гривень 30 копійок сума заборгованості за кредитом, 28 039 гривень 62 копійки сума заборгованості за відсотками, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЕЙС», в особі директора ОСОБА_3 та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» 27 грудня 2024 року укладено договір про надання правничої допомоги № 27/12/24-01, відповідно до умов якого, адвокатське бюро зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду, склад, вартість і сума якої визначено розділом 3 цього договору та додатком № 1 до нього. Згідно акта прийому-передачі наданих послуг сума витрат на правову допомогу становить 7 000 гривень, що за висновком суду є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягає стягненню з відповідача (а. с. 215, 216-217, 218).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, оскільки представником позивача позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, подано через систему «Електронний суд», при сплаті судового збору застосовано норму вищезазначеного Закону, а тому з відповідача, у відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422 гривні 40 копійок.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 52, 205, 207, 512, 516, 525-526, 530, 599, 610-611, 615, 626, 629, 634, 638-639, 641, 1048-1049, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 282 - 285 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за Договором № 326339681 від 13 лютого 2021 року в розмірі 39 038 (тридцять дев`ять тисяч тридцять вісім) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 13 травня 2025 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», , місцезнаходження юридичної особи: Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Ковальчук