Провадження №2-з/369/61/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Проценка Миколи Миколайовича про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Проценко Микола Миколайович через підсистему «Електронний суд» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, тг Ірпінська, СТ Явір-2 (колишня адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, село Михайлівка-Рубежівка, СТ Явір-2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачу у володіння та користування третім особам, передачу в іпотеку, заставу, статутний капітал, спільну діяльність будь-якого іншого обтяження стосовно земельної ділянки, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, тг Ірпінська, СТ Явір-2 (колишня адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, село Михайлівка-Рубежівка, СТ Явір-2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 15 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про що складено відповідний актовий запис №22, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 15 січня 2014 року серія НОМЕР_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2025 року по справі №754/10379/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 15 січня 2014 року, актовий запис № 22 розірвано.

08.02.2022 року приватним нотаріусом Страшковою А.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №300 ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078,яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), яка належала її батьку ОСОБА_4 та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 .

В той же день, 08.02.2022 року ОСОБА_1 , під впливом обману і зловживанням довірою (її колишній чоловік ОСОБА_3 запевняв, що вказана довіреність потрібна лише для підготовки до продажу успадкованого майна ОСОБА_1 , отримання технічною документації та інших довідок для продажу, звіту про оцінку та витягу з ДЗК, а також запевняв, що умови продажу і особа покупець буде погоджена в будь якому випадку з ОСОБА_1 ) видала на ім`я ОСОБА_3 довіреність строком на 3 роки з правом розпоряджатися земельною ділянкою, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078 ,яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка перебувала в її особистій приватній власності так як була успадкована.

05.11.2024 року під кінець дії довіреності від 08.02.2022 року ОСОБА_3 без відома, згоди і присутності ОСОБА_1 , використовуючи довіреність видану ОСОБА_1 на його ім`я від 08.02.2022 року уклав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О. за реєстровим №8763 , згідно якого ОСОБА_1 , в особі представника, передає у власність (продає), а ОСОБА_2 приймає у власність (купує) земельну ділянку, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) та зобов`язується сплатити за неї визначену цим Договором грошову суму.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О. за реєстровим №8763 приватний нотаріус прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 75919679 від 05.11.2024 14:52:17 зареєстрував право власності на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2 в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно - земельна ділянка належить ОСОБА_2 і понині.

На думку заявника, земельна ділянка, яка перебувала у особистій приватній власності ОСОБА_1 незаконно була продана ОСОБА_2 , з порушенням права особистої приватної власності ОСОБА_1 , по нікчемному правочину, без наміру створення реальних правових наслідків (фіктивність правочину), які до того ж містили ознаки удаваності, з перевищенням своїх повноважень представником та без врахування прав спільних малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з цим ОСОБА_1 має намір подати позов до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) з її незаконного володіння.

Відповідно до частини першої ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за відсутності поданих доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, обраний вид забезпечення позову, судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 містяться висновки, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі №904/1934/23 вказано, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Таким чином, перевіривши доводи і вимоги заяви, суд дійшов висновку, що у даній справі дійсно наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки спір між сторонами є майновим і стосується визначення правового режиму та належності спірного нерухомого майна, і саме це майно є предметом позову та є потенційним предметом поділу між сторонами у разі можливого майбутнього судового рішення про задоволення позову.

У разі невжиття заходів забезпечення позову відповідачі матимуть повну юридичну можливість у будь-який спосіб розпорядитися спірним майном, що може істотно утруднити або унеможливити виконання можливого рішення суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Забезпечення позову у виді накладення арешту є співмірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки майно залишається в їх володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час до вирішення спору судом.

Разом з тим, незастосування такого заходу забезпечення позову в цій справі, як накладення арешту та заборона вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки, призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 419640549, сформованої 11.12.2025 року, земельна ділянка, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, що належить ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет цього позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить заявник, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів майбутнього позивача, та вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити.

При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, на яку позивач просить накласти арешт та заборону вчинення реєстраційних дій, унеможлививши тим самим її відчуження, приховування та розтрату до вирішення справи.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт та заборона на вчинення реєстраційних дій може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, вимоги і доводи заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, предмет та підстави спору, який виник між сторонами, співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суддя приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню із вжиттям заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене у заяві нерухоме майно.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Проценка Миколи Миколайовича про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, тг Ірпінська, СТ Явір-2 (колишня адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, село Михайлівка-Рубежівка, СТ Явір-2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачу у володіння та користування третім особам, передачу в іпотеку, заставу, статутний капітал, спільну діяльність будь-якого іншого обтяження стосовно земельної ділянки, площею 0,0554, кадастровий номер :05:003:0078, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, тг Ірпінська, СТ Явір-2 (колишня адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, село Михайлівка-Рубежівка, СТ Явір-2), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Ця ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повна ухвала складена: 18.12.2025 року.

Суддя А.В. Янченко