Справа № 177/1885/25
Провадження № 2/177/1207/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

24 грудня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до суду з указаним позовом, отриманим судом 18.07.2025, уточнивши який 07.11.2025, просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 66083,91 грн, моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6000,00 та 8500,00 грн, виплату франшизи в розмірі 3200,00 грн, витрати на правову допомогу в розміри 10000,00 грн та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.01.2025 на трасі Н-23, 104 км у с. Вільному Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2025 у справі № 177/245/25 ОСОБА_2 визнано винуватим за ст. 124 КУпАП. Звернувшись із заявою про страхову виплату за договором страхування від 01.06.2024 № ЕР-221269848, позивачу виплачено 156800,00 грн. Судовим експертом Рейнюком О. проведено експертне дослідження (висновок експерта від 0103.2025 № 16/25), визначено вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням транспортного засобу Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , у розмірі 351981,35 грн. Відповідно до висновку експерта від 19.03.2025 № 43/25, середня вартість транспортного засобу Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 361180,95 грн, ринкова вартість визначена у розмірі 351981,35 грн. Із урахуванням аварійних пошкоджень, ринкова вартість автомобіля складає 137811,27 грн, утилізаційна вартість автомобіля (проведення відновлення є недоцільним) складає 129097,44 грн. Отже, відшкодуванню загалом підлягає різниця між ринковою вартістю та вартістю з урахуванням аварійних пошкоджень, що складає 222883,91 грн. Враховуючи відшкодовання страховою компанією збитків, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 66083,91 грн. Позивач поніс витрати на проведення експертних досліджень у розмірі 6000,00 грн та 8500,00 грн, та просить стягнути ці витрати з відповідача на свою користь. Також, із відповідача підлягає стягненню розмір франшизи в розмірі 3200,00 грн. Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках, а тому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 100000,00 грн. Окрім того, позивач просить вирішити питання розподілу понесених ним судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково зазначив про надання доказів понесених витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення.

Відповідачем подавалася заява про надання часу для звернення за правовою допомогою. У подальшому до суду не з`явився, хоча про день, час та місце повідомлявся належним чином (є користувачем «Електронного суду»), участі представника в судовому засіданні не забезпечив, відзиву, пояснень по суті позову та інших заяв і клопотань з процесуальних питань, зокрема, про відкладення судового розгляду з поважних причин не подано.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, з урахуванням згоди позивача щодо заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2025 (справа № 177/245/25) ОСОБА_2 визнано винуватим за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.4).

Зі змісту цієї постанови слідує, що 18.01.2025 о 19 год. 30 хв. на перехресті траси Н-23, 104 км та автодороги до с. Вільне Лозуватської ОТГ у Криворізькому районі Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 , та перед виконанням маневру лівого повороту не переконався що це буде безпечно, не створить небезпеку іншим учасникам руху, не давши дорогу транспортному засобу Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, у результаті чого здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, чим завдано матеріального збитку власникам.

За даними з сайту МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування https://policy.mtsbu.ua/Search/ByPolicyNum?md=DF7B4DEC5302CB8D231FDD3B9F7092C2C47892D10CEECEBFDF095AEFA21A50B9774C98D9E75EC8BD321A3FF5C618535E2A3A5E5326B86681D76B20, станом на 18.01.2025, день настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , застрахована полісом № 221269848, укладеним зі страховиком ТДВ «СГ «Оберіг».

За результатами здійсненого 01.03.2025 огляду автомобіля Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , судовий експерт Рейнюк О.В. склав висновок експерта № 16/25 по визначенню матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу (а.с.5-25), відповідно до якого, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , складає 351981,35 грн.

Із метою отримання суми відшкодування завданих збитків, ОСОБА_1 13.03.2025 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про визначення розміру та проведення виплати належної йому регламентної виплати за вирахуванням суми франшизи 3200,00 грн, шляхом перерахування коштів в узгодженому розмірі, - 156800,00 грн (а.с.27).

Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено виплату ОСОБА_1 в розмірі 156800,00 грн у страховій справі № 119554, згідно з наказом від 23.04.2025 № 3.1/12418, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.04.2025 № 12373 (а.с.52).

Для визначення ринкової вартості автомобіля Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , у аварійному стані на момент ДТП, 18.01.2025 судовим експертом Рейнюком О.В. проведено транспортно-товарознавче дослідження, про що складено висновок експерта від 19.03.2025 № 43/25, відповідно до якого, утилізаційна вартість автомобіля Fiat Tipo, р/н НОМЕР_2 , на дату ДТП 18.01.2025 складає 129097,44 грн. (а.с.53-62).

Із метою отримання суми відшкодування завданих збитків, ОСОБА_1 13.03.2025 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про визначення розміру та проведення виплати належної йому регламентної виплати за вирахуванням суми франшизи 3200,00 грн шляхом перерахування коштів в узгодженому розмірі 156800,00 грн (а.с.27).

Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено виплату ОСОБА_1 156800,00 грн у страховій справі № 119554, згідно з наказом від 23.04.2025 № 3.1/12418, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.04.2025 № 12373 (а.с.52).

За проведення транспортно-товарознавчих досліджень ОСОБА_1 сплатив 6000,00 грн та 8500,00 грн, що підтверджуються рахунками-фактурою від 03.03.2025 № 43 та від 21.05.2025 № 13, відповідно (а.с.26).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX, (далі по тексту Закон в редакції станом на момент дорожньо-транспортної пригоди), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У ч. 2 ст. 18 Закону зазначено, що у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, здійснює регламентну виплату, що і було здійснено МТСБУ, а саме виплачено 156800,00 грн позивачу страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, вирішуючи виключну правову проблему щодо абсолютного права потерпілого на отримання відшкодування від винуватця або його страховика, відступила від раніше викладених висновків Верховного Суду України, в тому числі у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, та зазначила, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (п.69,73-74).

Такі ж висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, де зазначено: «Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п.п.85-86).

Таким чином, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування згідно із Законом виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону, ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

За приписами ч. 2 ст. 36 Закону, розмір страхової (регламентної) виплати у разі заподіяння шкоди майну потерпілої особи зменшується на суму отриманого потерпілою особою (особою, яка має право на отримання відшкодування) від особи, відповідальної за шкоду, чи від іншої особи відшкодування (компенсації), здійсненого (здійсненої) у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Компенсація витрат особи, відповідальність якої застрахована, або іншої особи, яка здійснила таке відшкодування (компенсацію), здійснюється на умовах та в порядку, визначених статтею 35 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем на підтвердження розміру завданих матеріальних збитків у сумі 66083,91 грн та обґрунтування розміру заявлених позовних вимог надано докази отримання страхового відшкодування від МТСБУ, висновок експерта від 01.03.2025 № 16/25 та від 19.03.2025 № 43/25, складений судовим експертом Рейнюком О.В., рахунки-фактури про оплату за послуги по проведенню транспортно-товарознавчого дослідження.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз статті 22 ЦК України, ч. 2 ст. 1192, ст. 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, оскільки, це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартості відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, підтриманої Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 у справі № 686/17155/15-ц, постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20, постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15, провадження № 61-38365св18, постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 645/3746/16-ц, постанові Верховного Суду від 25.11.2019 у справі № 761/41395/16-ц, постанові Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №522/15636/16-ц, постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 363/218/16-ц.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 Закону, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тобто становить 222883,91 грн.

Отже, виплаченого МТСБУ страхового відшкодування у розмірі 156800,00 грн недостатньо для відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у зв`язку з чим, різницю між завданою відповідачем шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 66083,91 грн повинен сплатити заподіювач шкоди ОСОБА_2 .

Подібні висновки були зроблені в постановах Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 209/3145/15-ц, від 05.08.2020 у справі № 362/3680/17, 11.01.2023 у справі № 211/3277/20.

Законом України «Про страхування» визначено, що франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Закону України «Про страхування», договором страхування може передбачатися франшиза, яка може бути умовною та безумовною. У разі зазначення в договорі страхування умовної франшизи страховик не відшкодовує частину збитку, яка не перевищує розмір франшизи, але відшкодовує збитки в повному обсязі, якщо збиток перевищує розмір франшизи. У разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком.

Беручи до уваги доведеність факту заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_1 , а також беззаперечне право потерпілої особи на відшкодування шкоди, обґрунтованість заявленого позивачем розміру матеріальної шкоди, який іншими учасниками не спростовано, оскільки жодна зі сторін у змагальному процесі право на призначення судом експертизи не реалізувала, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 66083,91 грн та 3200,00 грн розмір франшизи.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 100000,00 грн.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12.07.2007).

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві було заподіяно моральної шкоди, яка виразилась у фізичних стражданнях, негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна. Взагалі сам факт пошкодження майна безумовно негативно впливає на моральний стан позивача, що призводить до душевних страждань.

Водночас, позивачем не надано доказів спричинення ушкодження здоров`ю під час ДТП та звернення до страховика із заявою про відшкодування витрат, пов`язаних зі шкодою, спричинено життю та здоров`ю.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, та слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать, витрати на правничу допомогу та пов`язані із залученням спеціалістів, проведенням експертиз, вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору, витрати за проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 6000,00 грн та 8500,00 грн, а також та витрати на правничу допомогу у розмір 10000,00 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 1838,00 грн (а.с.28, 67).

Отже, із огляду на часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору та витрат на проведення транпортно-товарознавчого дослідження з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 16338,00 грн (1838,00 грн + 6000,00 грн + 8500,00 грн).

Оскільки представником позивача заявлено вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, але доказів таких витрат не надано, при цьому зроблено заяву про подання таких доказів в порядку ч. 8 ст. 141, 246 ЦПК України, суд наразі не вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 280, 287, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 66083 (шістдесят шість тисяч вісімдесят три) гривні 91 копійку, франшизу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок, моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 14500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок та зі сплати судового збору в розмірі 937 (дев`ятсот тридцять сім) гривень 74 копійки, а всього 94721 (дев`яносто чотири тисячі сімсот двадцять одна) гривні 65 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.12.2025

Суддя: