ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 395/68/25

провадження № 22-ц/4809/1389/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Горбунов Р.В.

відповідач - Новомиргородські електричні мережі ПАТ «Кіровоградобленерго».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року, у складі головуючого судді Забуранного Р.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородських електричних мереж ПАТ «Кіровоградобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Новомиргородських електричних мереж ПАТ «Кіровоградобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказувала, що 08 січня 2025 року Новомиргородським РЕМ було відключено її домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 від електромережі (відрізали дріт від опори і забрали електролічильник з будинку), без попередження.

Вважала, що вказаними діями відповідач порушив її права як споживача, оскільки позивачка не заборгувала кошти за використану електроенергію.

Зазначала, що при звернення до оператора РЕМ їй було повідомлено, що у неї немає договору з відповідачем на поставку електроенергії, хоча вона має особовий рахунок № НОМЕР_1 та платила кошти за використану електроенергію, а жодних попереджень на її адресу про відключення електроенергії не було.

Просила:

визнати незаконними дії Новомиргородського РЕМ ПАТ «Кіровоградобленерго» щодо відключення від електропостачання її будинку за адресою АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Новомиргородський РЕМ відновити електропостачання у її будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності;

стягнути з Новомиргородського РЕМ ПАТ «Кіровоградобленерго» на її користь 50000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив належним чином обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача та обговоривши наявні докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення частково не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки в ході судового розгляду у справі позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення її прав зі сторони відповідача, в тому числі наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув цю справу по суті.

Колегія суддів вважає, що позивачка звернулася до суду із цим позовом до неналежного відповідача, а суд першої інстанції розглянув справу з неналежним відповідачем по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органі органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців з Єдиного державного реєстру.

Встановлено, Новомиргородські електричні мережі ПАТ «Кіровоградобленерго» не можуть бути належним відповідачем, оскільки є структурним підрозділом ПАТ «Кіровоградобленерго», що не є юридичною особою.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України),

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Новомиргородські електричні мережі ПАТ «Кіровоградобленерго» не мають статусу юридичної особи та не наділені самостійною цивільною процесуальною правоздатністю і не можуть виступати стороною у цивільному процесі, а тому колегія суддів вважає, що позов мав бути пред`явлений до - належного відповідача юридичної особи безпосередньо до ПАТ «Кіровоградобленерго».

Проте, розглядаючи справу і вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, залишив поза увагою те,що позивачкою пред`явлено позов до неналежного відповідача.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 676/5955/18-ц (провадження № 61-4912св19).

Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особи.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Як встановлено ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не усіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення, а саме її мотивувальної частини, оскільки слід відмовити у задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року - змінити,виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

22.12.2025 - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л.Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний