БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/338/24
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

30 квітня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.,
за участю секретаря Іванової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У грудні 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у період з вересня 2009 року сторони зустрічалися, не проживаючи однією сім`єю. Від фактичних шлюбних відносин у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дочки відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалися, шлюб між ними зареєстрований не був. Дочка ОСОБА_3 зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Після народження дитини відповідач з дитиною не спілкувався, не цікавився її життям та не брав участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, й відповідно весь тягар забезпечення дочки всім необхідним покладається виключно на позивача. ОСОБА_2 добровільно допомагати фінансово відмовляється, домовленості щодо розміру аліментів на утримання дитини сторони не досягли. З наведених підстав, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виключити відомості з актового запису про її народження дитини, які внесені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України; внести в актовий запис про народження дитини зміни, зазначивши ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2023 року провадження у справі поновлено у зв`язку з поверненням ухвали до суду без виконання та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 30 жовтня 2023 року справу прийнято до провадження судді, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року у справі повторно призначено судово-медичну генетичну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2024 року провадження у справі поновлено у зв`язку з надходження повідомлення судового експерта про неявку відповідача на відбір зразка крові, тому ухвалу повернено без виконання, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бойко Л.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду невідомі.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.

Обставини справи, що встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , про що Виконавчим комітетом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області 15 вересня 2010 року зроблений відповідний актовий запис № 6. Батьком у свідоцтві про її народження записаний ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Згідно Довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 773 від 23.11.2021, ОСОБА_3 , 2010 року народження, проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , й дочка знаходиться на її утриманні.

Прізвище позивача змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 19 лютого 2021 року з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 19 лютого 2021 року Виконкомом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 . Підтвердила, що позивач з 2009 року приблизно зустрічалася з ОСОБА_2 , від стосунків народилася дитина. Сторони спільно не проживали, батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_1 завагітніла, то поїхала додому до батьків, після народження дитини сторони не спілкувалися, свідку невідомо чи бачив батько дочку.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею.

За змістом ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

За змістом ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Як передбачено п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 (зі змінами), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з п. 2.16.4. Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц суд роз`яснив, що стосовно предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого сили, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 для відбору зразків крові з метою проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи жодного разу не прибув, хоча був обізнаний про час та дату проведення такого заходу, однак зайняв таку позицію, за якою судові повістки не отримував, справою не цікавився.

На даний час ст.109 ЦПК України, яка передбачає наслідки ухилення від участі в експертизі, на відміну від ст. 146 ЦПК України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, не передбачає права суду застосувати примусовий привід відповідача для участі у проведенні експертизи. А тому, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 для відбору зразків крові з метою проведення генетичної експертизи не прибув та повністю ігнорує судові повістки та повідомлення, суд розцінює його дії як ухилення від участі в експертизі та застосовує відповідні наслідки ухилення відповідача від участі у експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України - визнає факт, для з`ясування якого експертиза призначалася.

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності (ст. ст. 7,8 Конвенції про права дитини).

З огляду на все викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи свідоме ухилення відповідача від участі у проведення судово-медичної генетичної експертизи, а також взявши до уваги пояснення свідка, допитаного у судовому засіданні, який підтвердив те, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання позивача ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).

Матеріалами справи встановлено, що домовленості про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.

Отже, беручи до уваги положення вищевказаних норм, а також взявши до уваги відсутність доказів щодо непрацездатності відповідача, перебування на його утриманні інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15.05.2006, ст. ст. 122, 125, 129, 134, 141, 180-183, 191 СК України, 109, 206, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Виконавчим комітетом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області 15 вересня 2010 року зроблений відповідний актовий запис № 6.

Виключити відомості з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які внесені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України.

Внести в актовий запис № 6 від 15 вересня 2010 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зроблений Виконавчим комітетом Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, наступні зміни:

батько з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 ».

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН