Провадження №2-о/367/561/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження

19 грудня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Ткаченко М.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шейко Вольги Василівни, заінтересована особа: Мар`їнська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку та земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2025 у провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Ткаченко М.О. надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шейко В.В., заінтересована особа: Мар`їнська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку та земельної ділянки.

В обгрунтування заяви зазначено, що заявниця ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особазареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, заявниця зареєстрована в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить їй на праві власності, разом із земельною ділянкою наякій він розташований.

У зв`язку із військовою агресією РФ проти України, у 2022 році вищевказаний будинок, зазнав руйнувань та пошкоджень внаслідок обстрілів РФ.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Лугинець І.І. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ від 27.09.2024 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок, загальною площею 63,2 кв м, житловою площею 26,4 кв м, з надвірними побудовами: коридор а1, паркан, ворота, льох п1, сарай В1, гараж Г1, сарай С1, уборна У1, що знаходиться в АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці 0,1442 га, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 через неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носії інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року

Отже ,заявниця не може реалізувати право на компенсацію за втрачене (пошкоджене) майно, у зв`язку з тим, що право власності на вказані об`єкти нерухомого майна, набуті до 2013 року, їх реєстрацію проведено лише у бюро технічної інвентаризації, відомості до Державного реєстру прав власності не внесені.

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. В іншому випадку між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою є те, що внаслідок повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, належний їй на праві власності житловий будинок зазнав руйнувань та пошкоджень внаслідок обстрілів військами РФ. На цей час заявниця не має права на компенсацію за пошкоджений внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, у зв`язку з тим, що право власності нею набуто до 2013 року, його реєстрацію проведено лише у бюро технічної інвентаризації, відповідні відомості до Державного реєстру прав власності не внесені. На даний час відсутня можливість надання відповідних документів з Мар`їнського бюро технічної інвентаризації, оскільки дане БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок.

Метою заявлення вимог ОСОБА_1 є визнання за нею права належності на праві власності спірного житлового будинку та земельної ділянки.

Тобто заявниця фактично просить визнати за нею право власності, набуте раніше на законних підставах.

З урахуванням мотивів заяви у цій справі та її мети, питанням, яке належить дослідити, є визначення порядку захисту порушених прав заявника щодо володіння на праві власності житловим будинком та земельною ділянкою.

З огляду на те що йдеться про правовідносини, що стосуються права власності та повноважень власника, цілком очевидно, що закон, який регулює спірні правовідносини, є не процесуальним, а матеріальним.

У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту статті 392 ЦК України випливає, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

Великою Палатою Верховного Суду надано правовий висновок, що за змістом статті 392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (постанови від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18 та від 23 червня 2020 року у справі №909/337/19).

Аналогічного висновку дійшов у своїй постанові Верховний Суд у справі №201/9106/24 від 02 квітня 2025 року.

У постанові Верховного Суду від 21 березня 2024 року в справі №2о-30/2009 зазначено, що встановлення факту належності на праві власності нерухомого майна в порядку окремого провадження не допускається, оскільки вимога про визнання права власності завжди свідчить про існування спору про право.

Результат аналізу наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка є власником/володільцем нерухомого майна, набутого раніше на законних підставах, має право на захист свого порушеного права в порядку позовного провадження відповідно до статті 392 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки є порядок захисту порушеного права, а саме звернення до суду в порядку позовного провадження шляхом подання позовної заяви (стаття 392 ЦК України), а не заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного та враховуючи, що дана заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження, суд відмовляє у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження та роз`яснює заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30,31, 32, 258, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шейко Вольги Василівни, заінтересована особа: Мар`їнська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, про встановлення факту належності на праві власності житлового будинку та земельної ділянки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя М.О. Ткаченко