Провадження №2/463/3078/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 грудня 2025 року місто Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Ціпивко І.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та стягнення грошової компенсації,

встановила:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Білик Р.О. звернулася в суд з позовом та просить: 1) стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини житлової квартири АДРЕСА_1 у розмірі 1 008 975 (оди мільйон вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., належної на праві спільно часткової власності ОСОБА_1 ; 2) право власності ОСОБА_1 на частку у праві спільної часткові власності в розмірі 1/2 частини житлової квартири АДРЕСА_1 припинити з дати отримання ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 1 008 975 (один мільйон вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. 3) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 з дати отримання ОСОБА_1 компенсації за неї у розмірі 1 008 975 (один мільйон вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 4, 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Статтею 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В першу чергу вважаю за необхідне звернути увагу сторони позивача, що в обгрунтування позову вона покликається на норми Сімейного кодексу України, що регулюють способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 71 СК України), у взаємодії з нормами Цивільного кодексу України, що регулюють припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, а саме підстави та умови (попереднє внесення коштів на депозитний рахунок)

Дійсно, згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

В контексті наведено, звертаю увагу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22.09.2025 (набрало законної сили) у справі №463/1059/25 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м, яка складається з двох житлових кімнат та кухні.

Згідно з долученої до матеріалів справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що позивачка на підставі вказаного ріщення зареєструвала право на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м.

Тобто, звертаючись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, та маючи два альтернативні шляхи реалізації (поділу майна в натурі чи присудження грошової компенсації) позивачка ОСОБА_1 не обрала грошову компенсацію, тим самим реалізувавши право на частку в майні, визнавши що вказане майно не є неподільним.

Проте, вже через місяць після набрання рішенням законної сили, зареєструвала вказане право, та звернулась із новим позовом - про припинення права власності (належної їй частки) щодо згаданого нерухомого майна та присудження їй грошової компенсації.

В контексті наведеного, вважаю за необхідне зазначити, що покликання в даному випадку на статті Сімейного кодексу є безпідставними.

Так, припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників врегульовано ст. 365 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В даних умовах сторони володіють рівними частками по 1/2.

Сторона позивачки зазначає, що враховуючи розірвання шлюбу з відповідачем та виникнення непорозумінь, у позивача виникла фактична неможливість проживати у квартирі чи будь-яким іншим чином використовувати частку належного їй майна, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір щодо порядку користування належних ним часток. Площі кімнат не відповідають ідеальним часткам співвласників, в квартирі відсутній ремонт і тому ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватись місцями загального користування. На неодноразові пропозиції продати спільне майно та поділити грошові кошти від його реалізації відповідач відмовляється. Отже, маючи у власності 1/2 частину спірної квартири, ОСОБА_3 не має можливості користуватись розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд. Це зумовлено тією обставиною, що спільна квартира є неподільною. З метою встановлення технічної можливості здійснення поділу нерухомого майна в натурі на замовлення позивача було проведено експертне обстеження об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч наведеному, до позовної заяви не долучено доказів: 1) існування спору між сторонами, щодо порядку користування належних ним часток; 2) неподільності спільної квартир; 3) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;. 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Вказівка сторони позивача на те, що в квартирі відсутній ремонту, вказує на можливість доступу останньої до такої. Проте відсутність такого ремонту чи його проведення, лягає і на позивачку як на співвласника та не може бути перешкодою відповідача щодо користування.

Крім цього позивачка, покликаючись на проведене експертне обстеження об`єкта нерухомого майна, копії такого не долучає.

З положень частини 5 статті 177 ЦПК України слідує, що позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України такі докази мають бути подані разом з поданням позовної заяви.

Вказані обставини є перешкодою для відкриття провадження в цивільній справі.

При цьому способом їх усунення є надання суду вищезазначених доказів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вважаю, що за таких обставин позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків. Залишення позову без руху із зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Керуючись ст. 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та стягнення грошової компенсації залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог даної ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина ЦІПИВКО