Унікальний номер справи 753/2359/25
Головуючий у суді першої інстанції О.Ф. Сирбул
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року,

у с т а н о в и в:

У січні 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі по тексту ТОВ «Юніт Капітал», Товариство) з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги Товариство обґрунтовує тим, що 05 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 507973470 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору, 05 серпня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8 800,00 грн відповідачу на її банківську карту № НОМЕР_1 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023 становить 45 548,67 грн, яка складається з наступного: 8 799,60 грн - заборгованість по кредиту, 36 749,07 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, додаткову угоду № 19 від 28.11.2019, додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 , додаткову угоду № 27 від 31.12.2021, додаткову угоду № 31 від 31.12.2022, додаткову угоду № 32 від 31.12.2023 у відповідності до умов яких, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023.

31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01.

Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить на момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому відповідному Додатку договору.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 45 548,67 грн.

02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 02/12/24-У, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювало нарахувань за кредитним договором.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023 у розмірі 45 548,67 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року позов ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023 у розмірі 45 548,67 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, відповідачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На думку апелянта, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що додатком 3 до позову є електронна копія Договору кредитної лінії від 05.08.2023 № 507973470. Одночасно позивачем не надано необхідних, достатніх та достовірних доказів підписання цього кредитного договору як позичальником (відповідачем), так і первісним кредитодавцем - ТОВ «Манієво швидка фінансова допомога».

Отже, твердження позивача, що кредитний договір від 05.08.2023 № 507973470 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Дані копії електронних та письмових доказів є сумнівними та мають бути виключені із числа доказів.

Апелянт зауважує, що електронна копія платіжного доручення від 05.08.2023 не містить ознак, що він отриманий банком, а невідомий банк здійснив операцію із переказу коштів.

Таким чином позивачем не доведено надання коштів в кредит за кредитним договором від 05.08.2023 № 507973470.

Апелянт також заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Вважає витрати які поніс позивач під час розгляду справи не є співмірними з ціною позову, складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

ТОВ «Юніт Капітал», через свого представника Хлопкову М.С. подано відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Зазначає, що Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

Також, 28.08.2023 ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 3547 підписала Паспорт споживчого кредиту, згідно якого 05.08.2023 відповідачу надано кредит у сумі 8 800,00 грн. на строк 30 днів.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 здійснювала часткові платежі на виконання умов договору у загальному розмірі 1 954,00 грн.

У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 507973470 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. відповідач підписала кредитний договір 05.08.2023 о 14:17:21 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора RZGN (а. с. 125-143).

Відповідно до умов кредитного договору, 05 серпня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8 800,00 грн відповідачу її банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням від 05.08.2023 (а. с. 40).

Як вбачається з інформації наданої АТ КБ «Приват Банк`на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , а також надано виписку по рахунку, з якого вбачається зарахування коштів 05.08.2023 на суму 8 800,00 грн.

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023 становить 45 548,67 грн, яка складається з наступного: 8 799,60 грн - заборгованість по кредиту, 36 749,07 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, додаткову угоду № 19 від 28.11.2019, додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 , додаткову угоду № 27 від 31.12.2021, додаткову угоду № 31 від 31.12.2022, додаткову угоду № 32 від 31.12.2023 у відповідності до умов яких, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за Кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023.

31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01.

Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить на момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому відповідному додатку договору.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 30/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 45 548,67 грн.

02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 02/12/24-У, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 02/12/24-У від 02.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 45 548,67 грн.

Вирішуючи спір у даній справі, суд, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності надання доказів протилежного відповідачем, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023 у розмірі 45 548,67 грн.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, та зазначає наступне.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Як встановлено судом, 05 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір № 507973470, за яким кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 8 800,00 грн.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

З розділу 15 Договору «Реквізити Сторін» вбачається накладання кваліфікованої електронної печатки зі сторони первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та електронного підпису одноразового ідентифікатора зі сторони позичальника ОСОБА_1 .

Також, 28.08.2023 ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 3547 підписала Паспорт споживчого кредиту, згідно якого 05.08.2023 р. відповідачу надано кредит у сумі 8 800,00 грн., на строк 30 днів.

Отже, слід дійти висновку, що кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Позивачем до суду надано документи, які свідчать про те, що 05.08.2023 між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 8 800,00 грн., сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, твердження апелянта про відсутність підпису на кредитному договорі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Кредитний договір підписаний відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що Договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними.

Також твердження апелянта, що вона не ознайомлена з умовами кредитування є безпідставними, адже укладення договору без попереднього ознайомлення з зазначеними Правилами було б технічно неможливим, оскільки процес оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження факту ознайомлення з ними.

Відповідно до п. 14.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що Сторінка 20 із 23 він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням.

Апелянтом в апеляційній скарзі заперечується факт перерахування їй кредитних коштів та на її думку, докази, що підтверджують даний факт в матеріалах справи відсутні.

Однак колегія суддів звертає увагу на наступне.

Позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 24de60dl-alca-4f20-bbfb- 815е296328е5 від 05.08.2023 та документ, виданий та підписаний первинним кредитором, з якого вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових послуг вище згаданої платіжної інструкції (а.с. 40).

Окрім цього, 07.03.2025 на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2025 з AT КБ «ПриватБанк» надійшла інформація з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , а також надано виписку по рахунку, з якого вбачається зарахування коштів 05.08.2023 на суму 8 800,00 грн (т. 1 а.с. 198).

Таким чином, вищезазначені докази в їх сукупності, зокрема: платіжне доручення № 24de60dl-alca-4f20-bbfb-815e296328e5 від 05.08.2023, документ, виданий та підписаний первинним кредитором та вищезазначена виписка AT КБ «ПриватБанк» по рахунку відповідача ОСОБА_1 , свідчать про те, що відповідач 05.08.2023 року отримала зазначені кредитні кошти за Договором кредитної лінії № 507973470 від 05.08.2023 у розмірі 8 800,00 грн., тобто кредитодавець ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.

Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і ту обставину, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 здійснювала часткові платежі на виконання умов договору у загальному розмірі 1 954,00 грн.(т. 1 а.с. 105-107).

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, ОСОБА_1 вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належними та допустимими доказами доведений факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», і наступні переходи прав вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем ТОВ «Юніт Капітал» доведено факт переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором № 507973470 від 05.08.2023.

Щодо стягнутих витрат на професійну правничу допомогу позивача слід зазначити наступне.

03.12.2024 між ТОВ «Юніт Капітал» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги № 03/12/2024-01, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (т. 1 а.с 112-114).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до умов Договору, а саме п.3.1 отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.

Згідно з п.3.3. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 03/12/2024-01 від 03.12.2024 р..

Пунктом 3.4. передбачено, що після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг.

Наданий Адвокатським бюро Акт -прийому-передачі наданих послуг долучений до позовної заяви (Т. 1 а.с. 116).

Вартість послуг, що надані відповідно до договору про надання правничої допомоги відповідають попередньому розрахунку, що входить до суми судових витрат. Витрати на професійну правничу складаються: складання позовної заяви: 2 год.-5 000,00 грн, вивчення матеріалів справи 2 год .- 1 000,00 грн, підготовка адвокатського запиту 1 год - 500,00 грн, підготовка та подача клопотань1 год - 500, 00 грн. Таким чином витрати на професійну правничу допомогу становлять 7 000,00 грн.

У пункті Договору зазначено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові по справі №178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську ді Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Апеляційний суд вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, оскільки адвокат виконав належну да достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна