Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/901/25
Єдиний унікальний №733/2589/25
У Х В А Л А

31 грудня 2025 року м. Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Овчарик В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України про стягнення суми збитку та моральної шкоди, завданих незаконними діями суддів,

встановив:

Згідно автоматизованого розподілу справ 30 грудня 2025 року судді Овчарику В.М. передана позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України про стягнення суми збитку та моральної шкоди, завданих незаконними діями суддів.

До відкриття провадження суддя Овчарик В.М. заявив самовідвід, мотивуючи його тим, що позивач у своїй позовній заяві просить стягнути 37 030 грн збитків та 50 000 грн моральної шкоди, які, на думку останнього, завдані незаконними діями суддів Ічнянського районного суду Чернігівської області Карапиш Т.В. та Вовченка А.В.

Оскільки суддя Овачрик В.М. працює в одному суді з вказаними вище суддями, тому наявні обставини, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даного спору.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі Білуга проти України від 28 жовтня 1998 року у справі Ветштайн проти Швейцарії, тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи викладене вище, з метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді та уникнення підозр з приводу зацікавленості судді у розгляді даної справи, вважаю, що заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суддя

постановив:

Заявлений суддею Овчариком В.М. самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Овчарика В.М. від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України про стягнення суми збитку та моральної шкоди, завданих незаконними діями суддів.

Цивільну справу № 733/2589/25 (провадження № 2/733/901/25) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України про стягнення суми збитку та моральної шкоди, завданих незаконними діями суддів передати до канцелярії Ічнянського районного суду Чернігівської області для здійснення повторного автоматичного розподілу у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Овчарик