У х в а л а

9 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 759/26307/21

Провадження № 61-2208ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційними скаргами ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Захарчук Іван Анатолійович (далі - адвокат),

на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року та додаткову постанову цього суду від 20 лютого 2025 року

у справі за позовом скаржниці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань» (далі - ТОВ «Желань»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Фролової Олени Олександрівни (далі - нотаріус Фролова О. О.) та Черниш Марини Олександрівни (далі - нотаріус Черниш М. О.), Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Гарасюти Володимира Олександровича як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань» - про визнання незаконними державних реєстрацій права власності, визнати майнових прав на майно та його витребування і

в с т а н о в и в:

1. У листопаді 2021 року скаржниця звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати незаконною проведену 6 травня 2021 року нотаріусом Черниш М. О. державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок);

- визнати незаконною проведену 2 червня 2021 року нотаріусом Фроловою О. О. державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру № 38 у житловому будинку;

- визнати незаконною проведену 2 червня 2021 року нотаріусом Фроловою О. О. державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру № 36 у житловому будинку;

- визнати незаконною проведену 2 червня 2021 року нотаріусом Фроловою О. О. державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру № 35 у житловому будинку;

- визнати за скаржницею майнові права на зазначені три квартири;

- витребувати вказані три квартири з незаконного володіння ОСОБА_3 .

2. 7 серпня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов.

3. 23 січня 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про відмову в задоволенні позову.

4. 20 лютого 2025 року апеляційний суд прийняв додаткову постанову, згідно з якою стягнув зі скаржниці на користь ТОВ «Желань» і ОСОБА_3 10 000,00 грн та 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу відповідно.

5. 21 лютого та 18 березня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці подав до Верховного Суду касаційні скарги, у яких просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 серпня 2024 року, скасувати додаткову постанову апеляційного суду та скерувати справу на новий розгляд до цього суду.

6. 31 березня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив дві ухвали, згідно з якими залишив без руху касаційні скарги та встановив для усунення їх недоліків десятиденний строк з дня вручення тих ухвал. Скаржниця мала (1) вказати про наявність чи відсутність електронного кабінету у адвоката та (2) сплатити 29 964,00 грн судового збору.

7. 8 та 23 квітня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці подав до Верховного Суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги. Вказав про наявність у нього електронного кабінету. До заяви від 8 квітня 2025 року додав квитанцію про сплату 29 964,00 грн судового збору.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційні скарги подані у визначений статтею 390 ЦПК України строк (повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 5 березня 2025 року) із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційних скаргах є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених у пунктах 1 і 2 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження:

- апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 761/5156/13-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 1522/16455/12, від 29 травня 2019 року у справі № 761/20844/13-ц, від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 569/2823/18, від 29 червня 2022 року у справі № 522/7113/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 626/133/21, від 6 квітня , Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21, додатковій ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 лютого 2021 року у справі № 906/977/19, ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 вересня 2022 року у справі № 759/13013/14-ц, Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2023 року у справі № 640/23065/14, від 2 лютого 2023 року у справі № 466/1403/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2023 року у справі № 756/820/20;

- відсутній висновок Верховного Суду стосовно застосування приписів статей 15, 16, 190, 387, 388 Цивільного кодексу України та статей 4, 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» щодо ефективного способу захисту прав інвестора, який профінансував об`єкти інвестування (квартири в житловому будинку) за обставин набуття іншою особою (відмінною від інвестора) права власності на будинок, де є ці об`єкти, подальшого поділу відповідного будинку на окремі визначені індивідуальні об`єкти нерухомості (квартири), реєстрації права власності на них за такою особою з подальшим відчуженням квартир на користь третіх осіб, унаслідок чого порушені права інвестора, який профінансував будівництво та мав отримати об`єкти інвестування;

- відсутній висновок Верховного Суду стосовно застосування приписів статей 89, 109 ЦПК України щодо можливості визнання судом відсутніми факту укладення договорів забудовника з інвестором і здійснення розрахунків сторін на підставі таких договорів у разі призначення та непроведення судової почеркознавчої експертизи (не з вини позивача) за наявності в матеріалах справи інших письмових доказів, а також підтверджень сторін правочину (інвестора та керівника забудовника) про укладення та виконання таких договорів;

- відсутній висновок Верховного Суду стосовно застосування припису частини четвертої статті 183 ЦПК України щодо залишення без розгляду та повернення заяви про розподіл судових витрат за наявності в матеріалах справи клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та за відсутності доказів направлення копії заяви про розподіл судових витрат іншим учасникам справи.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року та додаткову постанову цього суду від 20 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Фролової Олени Олександрівни та Черниш Марини Олександрівни, Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, Гарасюти Володимира Олександровича як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань» - про визнання незаконними державних реєстрацій права власності, визнати майнових прав на майно та його витребування.

2. Витребувати з Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 759/26307/21.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко