Справа № 309/3656/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діють адвокат Цопко Світлана Василівна та представник ОСОБА_2 , на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року, ухвалене головуючим суддею Савицьким С.А. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Хустської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Хустської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову вказувала, що рішенням 12 сесії 5 скликання Хустської міської ради від 12.10.2007 у їй було передано у безоплатну приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 площею 0,08 га. З 2008 року до теперішнього часу сплачує земельний податок за цю земельну ділянку.

31 жовтня 2014 року Стеблівська сільська рада рішенням 29 сесії шостого скликання прийняла рішення №7 про утримання від надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,08 га за рахунок земель Стеблівської сільської ради. Одночасно вирішено питання надати ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_2 , дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Рішенням 36 сесії шостого скликання Стеблівської сільської ради від 23 січня 2015 року №20 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,04 га в АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1 . Позивачка вважає, що Стеблівська сільська рада, прийнявши рішення 29 сесії 6 скликання за №7 від 31 жовтня 2014 року щодо утримання від надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,08га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 незаконно позбавила цієї земельної ділянки, позаяк щодо такої в неї наявне рішення Стеблівської сільської ради щодо безоплатної передачі їй зазначеної земельної ділянки. Постановою Хустського районного суду від 29.11.2016 у справі №309/6212/15-а визнано неправомірним та скасовано рішення №9 від 29.05.2015 року Стеблівської сільської ради 32 сесії шостого скликання «Про звіт тимчасової комісії».

ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним визнання недійсним рішення 29 сесії 6-го скликання Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 31.10.2014 за №17 та 30 сесії шостого скликання Стеблівської сільської ради від 23.01.2015 №20.

Зобов`язати сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,08 га за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діють адвокат Цопко С.В. та представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що розгляд справи тривав невиправдано тривалий термін - з листопада 2018 року до листопада 2023 року. Проте жодного судового засідання за цей час не відбулося, розгляд справи неодноразово відкладався, при цьому судом не було надано позивачу можливості надати свої пояснення щодо обставин справи, довести перед судом переконливість своїх аргументів і доводів, що є порушення норм процесуального права.

Вказує, що рішенням дванадцятої сесії п`ятого скликання Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 12 жовтня 2007 року мені передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 площею 0,08 га. В період з 2008 року до теперішнього часу вона сплачує земельний податок за цю земельну ділянку.

Стеблівська сільська рада відмовляється переглянути рішення двадцять дев`ятої сесії шостого скликання Стеблівської сільської ради № 17 від 31 жовтня 2014 року та тридцятої сесії шостого скликання Стеблівської сільської ради від 23 січня 2015 року № 20, чим створюється перешкода їй у приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до рішення дванадцятої сесії Стеблівської сільської ради п`ятого скликання від 12 жовтня 2017 року про передачу їй у приватну власність земельної ділянки згідно зі ст.ст. 116, 121 Земельного кодексу України.

При цьому, суд першої інстанції, не надав оцінку діям (бездіяльності) відповідача, виходячи з вимог ст.ст. 118, 122 Земельного кодекксуц України та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає що така не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Та ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З а своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішенням 29 сесії 6-го скликання Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 31.10.2014 №17 вирішено надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Рішенням 30 сесії шостого скликання Стеблівської сільської ради від 23.01.2015 № 420 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Водночас, приписами статті 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ч. 6 ст.118 ЗК УКраїни громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земельдержавної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. За змістом частини 10 статті 118 Земельного кодексу України районна, Київська чи Севастопольська міськадержавна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. До того ж вимогами статті 186 Земельного кодексу України передбачено порядок розгляду та затвердження землевпорядної документації згідно з якою, проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки. Крім того Закон України «Про землеустрій» (редакції від 22.05.2003 року) визначав, що документація із землеустрою -затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали,якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної таприватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель,авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

За змістом положень статті 122 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час прийняття спірних рішень, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до вимог частинпершої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають прававласності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами таюридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, якіпідлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Згідно з частинами шостою, сьомою зазначеної статті громадяни, зацікавлені водержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної аб окомунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва таобслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів / межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування,який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України , розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України ( у редакції на час прийняття рішення від 12.10.2007 року Стеблівською сільською радою щодо безоплатної передачі земельної ділянки позивачу) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Умовами статті 126 цього Кодексу визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зокрема ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів того, що їй було безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,08 га в АДРЕСА_1 .

Як слідує з наявного в матеріалах справи витягу з рішення 12 сесії Стеблівської сільської ради п`ятого скликання Хустського району Закарпатської області від 12 жовтня 2007 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок в приватну власність» сесією було роглянуто заяву ОСОБА_4 про передачу їй безоплатно в приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,8 га, але при цьому вирішено передати безоплатно таку ОСОБА_1 тоді як сесія не розглядала заяву останньої про передачу безоплатно земельної ділянки у її приватну власність (том 1, а.с. 17).

Водночас з витягу з протоколу №12 засідання 12 сесії Стеблівської сільської ради п`ятого скликання Хустського району Закарпатської області від 12 жовтня 2007 року слідує, що сількою радою розглядалось питання по заяві ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , яка просила вилучити від неї земельну ділянку площею 0,08 га. для забудови у користь дочки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 18).

З вищевказаного вбачається, що рішенням 12 сесії п`ятого скликання Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 12 жовтня 2007 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок в приватну власність» не вирішувалось питання про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,8 га по АДРЕСА_1 .

Відтак, колегія суддів зазначає, що для отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки, ОСОБА_1 слід діяти у спосіб передбачений вимогами статей 118, 186 ЗК України, оскільки недотримання таких вимог свідчить про не набуття земельної ділянки у приватну власність.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність в АДРЕСА_4 , прийняте сільською радою відповідно до наданих повноважень та є таким, що не порушує прав та інтересів позивачки за вищенаведених обставин.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а такі зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діють адвокат Цопко Світлана Василівна та представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 26 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді