Провадження №2/760/5541/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря - Омельяненко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач звернувся із позовом до ТОВ «ДІЄСА» про захист прав споживачів у якому просив суд: розірвати договір купівлі-продажу холодильника, який був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ДІЄСА»; стягнути із відповідача на користь позивача 8 000 грн, які були сплачені за договором купівлі-продажу; стягнути із відповідача на користь позивача 8 000 грн моральної шкоди; стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 500 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що він у квітні 2020 року придбав у магазині «ЕЛЬДОРАДО» (ТОВ «ДІЄСА») холодильник INDESIT L16 S W із серійним номером 40.

Вибір цього холодильника був зумовлений пропозицією п`ятирічної гарантії.

Вказує, що після здійснення оплати в магазині він замовив доставку до свого дому та співробітники магазину не лише доставили, але й розпакували та підключили холодильник, вручивши йому папку з документами, зокрема, з гарантійним талоном і чеком. На дверцята холодильника вони наклеїли чорно-помаранчеву наліпку та пояснили, що це і є підтвердженням п`ятирічної гарантії на компресор.

Зазначає, що протягом чотирьох років холодильник працював бездоганно, однак у лютому 2024 року компресор вийшов з ладу.

Звернувшись на «гарячу лінію», він дізнався, що гарантія більше не діє.

Посилається, що йому пояснили, що для збереження гарантії необхідно було зареєструвати товар на певному сервері, проте ні під час покупки, ні під час доставки та встановлення холодильника, його ніхто не поінформував про цю важливу процедуру. Жоден з наданих гарантійних документів не містив вказівок щодо необхідності реєстрації.

Стверджує, що його обізнаність у питаннях реєстрації товарів є дуже обмеженою, і саме працівники магазину мали б надати йому цю інформацію. Через їхню недбалість чи безпосередній умисел він залишився з непрацюючим холодильником без гарантійного обслуговування.

Вказує, що протиправними діями працівників магазину йому була завдана значна моральна шкода, позаяк весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, він був позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, відвідування установ органів державної влади, щоб захистити свої порушені права. Він 75- річний пенсіонер і має проблеми зі здоров`ям, у результаті чого йому важко самостійно переміщатися, проте він був вимушений це робити задля вирішення цього.

Тому позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.11.2024 зазначену цивільну справу передано у провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А.

Ухвалою суду від 02.12.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву.

З огляду на це, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку із ненадання відповідачем відзиву без поважних причин вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що 25.04.2020 ОСОБА_1 у магазині ТОВ «Дієса», що за адресою: м. Київ, просп.. Визволителів, 17, було придбано холодильник INDESIT L16 S W, вартістю 7 999 грн, що підтверджується чеком на придбання товару №03 від 25.04.2020.

У цьому ж чеку було зазначено термін гарантії - 12 місяців.

Окрім цього, позивачем до позовної заяви додано замовлення клієнта № 2849423 від 24.04.2020 на холодильник INDESIT L16 S W та доставку товару, а також лист від компанії Whirlpool EMEA S.p.A. щодо порядку звернення до контактного центру.

Будь-яких інших документів щодо оформлення гарантійних зобов`язань на цей товар, зокрема гарантійного талона, позивачем до позовної заяви не додано.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із таких засобів захисту є суд.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору та судовий захист цивільного права та інтересу.

Законом, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає, механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів є Закон України «Про захист прав споживачів».

Частиною 1 ст. 698 ЦК України передбачено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 675 ЦК України товар, який продавець зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Відповідно до ч. 1 ст. 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 3 ст. 680 ЦК України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором:

1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення;

2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні;

3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни;

4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування.

Порядок повернення сплачених за товар, що використовувався та на думку споживача має певний недолік, грошових коштів та обміну товару не належної якості на аналогічний товар належної якості регламентується та чітко встановлений ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до ст. 673 України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно із ч. 1 ст. 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно з ч. 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

У Постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі №661/67/16-ц, провадження № 61-2464св18, викладено правову позицію, що тільки сукупність чотирьох обов`язкових ознак недоліку надає підстави вважати його істотним недоліком із усіма правовими наслідками щодо задоволення вимог споживачів, та повернення грошових коштів, сплачених за товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається із наданих до суду матеріалів, позивачем не надано будь-яких відомостей про те, що придбаний позивачем товар має недоліки, а також, що строк його гарантійного обслуговування складає 5 років.

Також, матеріли справи не містять будь-яких доказів того, що позивач звертався до відповідача з повідомленням про несправність товару, необхідність його гарантійного обслуговування, обміну чи повернення коштів за товар.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не довів шляхом надання належних та допустимих доказів тих обставин, що придбаний ним холодильник INDESIT L16 S W має істотний недолік або несправність, які відповідають вищенаведеним критеріям, і є підставою для розірвання договору та повернення коштів, сплачених за товар. Також не доведено існування 5-ти річного строку гарантійного обслуговування товару.

Відповідно до абз. 2 ч.4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відсутні докази на підтвердження наявності істотних недоліків придбаного товару.

Отже, суд приходить до висновку, що право позивача як споживача відповідно Закону України «Про захист прав споживачів» не порушено, відповідачем дотримано всіх передбачених законом вимог, щодо надання якісного товару, та обслуговування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 1 липня 2020 року (справа № 751/7892/17) зазначив, що за змістом частини чотирнадцятої ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що товар після придбання постійно знаходився у позивача, а відтак він не був позбавлений можливості надати суду докази того, що товар ним використовувався відповідно до інструкції про експлуатацію, а також, що несправність товару виникла не внаслідок неправильної експлуатації.

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги про розірвання договору та повернення грошових коштів, сплачених за товар задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи встановлені судом обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11, 15, 16, 651, 668, 673, 675, 676, 679, 680, 698, 708 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Усатова І.А