Справа № 274/2952/25 Провадження № 2/0274/1404/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

13.05.25 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В.,

розглянувши матеріали позовної заявиОСОБА_1
доОСОБА_2
пророзірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей (залишення проживання дітей з батьком),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_3 , дітей залишити проживати з ним.

За зазначеною позовною заявою в частині вимоги про залишення дітей проживати з ОСОБА_1 не може бути відкрито провадження з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З наведених норм Цивільного процесуального кодексу України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду не з будь-якого питання, а виключно за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, і саме справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ за такими зверненнями є завданням цивільного судочинства.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що між ним та ОСОБА_3 досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їхніх дітей, спору щодо цього питання немає діти проживатимуть з ОСОБА_1 .

Тобто ОСОБА_3 не вчиняє по відношенню до ОСОБА_1 будь-який дій та/або бездіяльності щодо місця проживання їхніх спільних дітей, які б вказували на те, що нею порушуються, не визнаються або оспорюються відповідні права, свободи чи законні інтереси ОСОБА_1 .

Таким чином між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутні неврегульовані питання щодо місця проживання їхніх дітей, що вказує на те, що у цьому випадку відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про залишення дітей проживати з ним не може бути предметом судового розгляду, так як не направлена на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_1 , розгляд і вирішення цієї вимоги не є завданням цивільного судочинства.

Більше того, у разі відкриття провадження у справі за цією вимогою таке провадження у подальшому підлягатиме закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного кодексу України, згідно з якою суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині вимоги про залишення дітей проживати з ним не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не передбачений розгляд такої заяви і у порядку інших існуючих в Україні видів судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження за позовною вимогою ОСОБА_1 про залишення дітей проживати з ним має бути відмовлено.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на постанови Верховного Суду від 15.01.2020 р. у справі № 200/952/18 та від 22.12.2021 р. у справі № 339/143/20, так як у них не досліджено питання можливості розгляду у порядку цивільного судочинства позовних вимог про залишення дітей проживати одним з батьків за відсутності спору між батьками щодо цього питання та відсутні відповідні правові позиції щодо цього питання.

Керуючись статтями 2Ю 4, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за вимогою ОСОБА_1 про залишення дітей проживати з ним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Корбут