КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №373/999/25 Головуючий у І інстанції - Керекеза Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2025 року

у справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

установив:

У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до Переяславського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 06квітн 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4534544.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. строком на 360 днів. Кредитні кошти перераховані на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 емітовану АТ «Універсал Банк».

Відсотки за користування кредитними коштами умовами договору встановлені у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (912,5 % річних).

Посилалось на те, що умовами кредитного договору встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом, яка розрахована на дату укладення договору з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносились зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки.

21 квітня 2024 року між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сума кредиту була збільшена до 21000 грн.

Кредитний договір та Додаткова угода укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

На підставі укладеного кредитного договору був здійснений переказ суми кредиту на платіжну картку відповідача, що підтверджено довідкою платіжної установи, де зазначено унікальний номер транзакції, дата та час проведення переказу, маска платіжної картки, що відповідає масці платіжної картки, яку перед укладенням кредитного договору відповідач верифікував та підтвердив, що саме на зазначену ним у договорі платіжну картку має бути зарахована сума кредиту.

24 грудня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ним, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», було укладено Договір факторингу №24/12/24, за яким йому передається право вимоги до кредиторів ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі за договором №4534544 від 06 квітня 2024 року.

Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися належним чином що призвело до утворення заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості наданим ТОВ «Лінеура Україна».

Стверджувало, що відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2024 року до договору факторингу № 24/12/24 від 24 грудня 2024 року до нього перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором.

Вважало, що відповідач має заборгованість за договором №4534544 від 06 квітня 2024 року в загальному розмірі 154137,66 грн., з яких: 20999,99 грн. - заборгованість за кредитом; 122637,67 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом за період з 06 квітня 2024 року по 24 грудня 2024 року; 10500 грн. - заборгованість за штрафом.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4534544 від 06 квітня 2024 року станом на 24 грудня 2024 року в загальному розмірі 154137,66 грн., з яких: 20999,99 грн. - заборгованість за кредитом; 122637,67 грн. - заборгованість за відсотками за період з 06 квітня 2024 року по 24 грудня 2024 року; 10500 грн. - заборгованість за штрафом відповідно до умов договору.

Стягнути ОСОБА_1 на свою користь судові витрати по справі: 2422,4 грн. - сплачений судовий збір за подання позовної заяви; 10000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2025 року зазначений вище позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість в розмірі 21314,99 грн. за кредитним договором № 4534544 від 06 квітня 2024 року, з яких: 20999,99 грн. - заборгованість по кредиту; 315 грн. - проценти за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК «Укрглобал-Фінанс» судовий збір в розмірі 335,02 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1383 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині відмовлених позовних вимог, ТОВ « ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

З посиланням на доводи аналогічні доводам позовної заяви зазначає, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4534544, право вимоги за яким на підставі договору факторингу від 24 грудня 2024 року перекупило йому, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Вказує, що кредитний договір було укладено в електронній формі через електронний підпис із застосуванням одноразового ідентифікатора. Кошти надавались відповідачу на споживчі цілі та підлягали поверненню зі сплатою погоджених сторонами відсотків за користування кредитними коштами, а тому суд першої інстанції не мав підстав для їх зменшення. При цьому кредитні кошти були перераховані відповідачу у день укладення кредитного договору. Зазначені обставини підтверджені належними та допустимими доказами доданими до позовної заяви.

Також зазначає, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування», в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, вважає, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), про що зазначено у листі НБУ від 19 лютого 2024 року.

З приводу зменшення витрат на правову допомогу зазначило, що у суду не було підстав для такого зменшення, а ним надані відповідні докази на підтвердження їх розміру.

Просило суд, скасувати рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2025 року в частині відмовлених позовних вимог, та задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4542 грн.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідач підписав електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 20253.

Додатком №1 до цього договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій міститься Графік платежів та реквізити для оплати, які також підписані відповідачем ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора 20253.

До укладення договору про споживчий кредит з використанням ІТС Товариства позичальнику було направлено Паспорт споживчого кредиту, який містить усі необхідні відомості про істотні умови договору та орієнтовну загальну вартість кредиту розраховану від бажаної суми кредиту 20000 грн. за 360 днів користування ним.

Відповідно до умов кредитного договору №4534544 від 06 квітня 2024 року Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. Сума кредиту 20000 грн. (п. 1.2). Пунктом 1.2.1 Договору врегульовано, що за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до Графіку платежів. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.3). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.

Тип процентної ставки - фіксована. Пунктом 1.4.1 договору врегульовано застосування стандартної процентної ставки, яка становить 2,50 % в день у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. Також умовами договору (п. 1.4.2) врегульовано застосування зниженої процентної ставки 0,50 % за кожен день користування кредитом на умовах, якщо клієнт до 05 травня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

В додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту наведена Таблиця обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та міститься Графік платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Згідно п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Згідно довідки №2 від 27 грудня 2024 року ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 03 січня 2024 року та відповідно до зазначеного договору 06.04.2024 о 14:14:14 було успішно перераховано кошти на суму 20000 грн. (номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК»: 5cfa75c1-a165-4bd9-aed3-a5d86950a589, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна»: 2402051, Session ID - 54, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації - 503219, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення переказу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .

21 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору №4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідач підписав електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 76523. Додатковим договором сума кредиту збільшена до 21000 грн.

Додатком №1 до цього договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, і якій міститься Графік платежів та реквізити для оплати, які також підписані відповідачем ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора 76523.

Згідно довідки №1-2712 від 27 грудня 2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року та відповідно до зазначеного договору 21.04.2024 о 20:45:19 було успішно перераховано кошти на суму 1000 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 378112621.

Перерахування кредитних коштів відповідачу також підтверджено інформацією АТ «Універсал Банк» від 07 травня 2025 року. Інформацією підтверджено, що на ім`я відповідача емітовано платіжну карту № НОМЕР_1 та відкрито банківський рахунок. За платіжною карткою зазначено фінансовий номер телефону НОМЕР_4 . Виписками про рух коштів по банківській картці за період з 06.04.2024 по 11.04.2024 та за період з 21.04.2024 по 26.04.2024 підтверджено зарахування кредитних коштів у розмірі 20000 грн. та 1000 грн.

24 грудня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) було укладено Договір факторингу №24/12/24, відповідно до умов якого позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право грошової вимоги згідно з Реєстром боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №24/12/24 від 24 грудня 2024 року до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №4534544 від 06 квітня 2024 року в загальному розмірі 154137,66 грн., з яких: 20999,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 122637,67 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10500 грн. - сума заборгованості за штрафом.

До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості за кредитним договором №4534544 від 06 квітня 2024 року станом на 24 грудня 2024 року (дата укладення договору факторингу), складений ТОВ «Лінеура Україна», що свідчить про те, що ОСОБА_1 02 травня 2024 року сплатив 2755,01 грн., з яких 2755 грн. було зараховано на погашення відсотків за кредитом та 0,01 грн на погашення тіла кредиту.

У підсумку розрахунку станом на 24 грудня 2024 року визначено заборгованість відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 154137,66 грн., з яких: 20999,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 122637,67 грн. - сума заборгованості за відсотками; 10500 грн. - сума заборгованості за штрафом.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, позивач як новий кредитор у грошовому зобов`язанні просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором №4534544 від 06 квітня 2024 року у загальному розмірі 154137,66 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» довело свої права вимоги на підставі договору факторингу до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним останнім із ТОВ «Лінеура Україна», за яким боржник не виконав належним чином свої зобов`язання.

Зменшуючи нараховані відсотки за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відсотків здійснювалось не у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, яким доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, згідно якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, при цьому п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Як встановлено судом 06 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладений Договір №4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на підставі якого Товариство зобов`язалось надати останньому грошові кошти в розмірі 20000 грн. строком на 360 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно зазначеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою процентів: стандартна процента ставка - 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; знижена процентна ставка- 0,5% в день та застосовується при умові якщо Клієнт до 05 травня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Крім того, 21 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору №4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Додатковим договором сума кредиту збільшена до 21000 грн.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в розмірі 315 грн., який є меншим від заявлених позовних вимог позивача, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4534544 укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 06 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому положення закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Так як ОСОБА_1 02 травня 2025 року було сплачено 2755 грн. в рахунок сплату відсотків, то відповідно до п. 1.4.2 Договору, суд першої інстанції вірно визначив суму заборгованості по відсоткам за зниженою процентною ставкою - 0,5% в день від суми неповернутого кредиту з дня отримання кредиту з 06 квітня 2024 року до 05 травня 2024 року відповідно до Графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, нарахованими за ставкою 0,5 % в день, сума яких станом на 05 травня 2024 року складає 315 грн. (3070 грн. - 2755 грн.).

Що стосується доводів апеляційної скарги, щодо невірного застосування судом першої інстанції Закону України «Про споживче кредитування», то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Так, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема ст. 8 доповнено ч. 5 такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, ч. 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» ч. 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія п. 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 315 грн., з урахуванням сплати ОСОБА_1 2755 грн. в рахунок відсотків, оскільки умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5% відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною, а тому, у зв`язку з нормами чинного законодавства, суд першої інстанції здійснив вірний розрахунок заборгованості за процентами за період з 06 квітня 2024 року до 05 травня 2024 року відповідно до Графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, нарахованими за ставкою 0,5 % в день, сума яких складає 315 грн. (3070 грн. - 2 755 грн).

Посилання в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на лист НБУ від 19 лютого 2024 року щодо виконання окремих вимог Закону №3498-IX, а саме щодо максимального розміру денної процентної ставки, згідно з яким за договорами про споживчий кредит денна процентна ставка повинна розраховуватися саме на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених на дату укладання такого договору, колегія суддів до уваги не бере, оскільки він не є законодавчим актом, а містить лише рекомендаційний характер.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у суду не було підстав для зменшення розміру судових витрат, оскільки позивачем було надано відповідні докази на підтвердження їх розміру, з огляду на наступне.

За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги було задоволено частково, на 13,83% від ціни позову, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу виходячи з положень щодо пропорційності такого відшкодування.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, надавши вірну оцінку доказам у справі та правильно застосувавши норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, і доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, а лише свідчать про власне тлумачення правових норм.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба