МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/4693/25
Провадження № 2/210/1465/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого-судді Вікторович Н.Ю.,

за участі:

секретарів судового засідання Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом адвоката Страх Вадима Олеговича поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2025 року адвокат Страх Вадим Олегович звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та просив суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті батька позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину на підставі статей 1261, 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у встановлений шестимісячний строк, та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини. Спадкова маса після смерті ОСОБА_4 включає в себе квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві особистої власності. За життя ОСОБА_4 склав заповіт на користь позивача, у якому зазначено, що на випадок його смерті зробив розпорядження, яким все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось і з чого воно б наскладалось, що будуть належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після звернення позивача до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови, слугувало те, що згідно з правовстановлюючими документом, у власності померлого ОСОБА_4 перебуває квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_4 був членом житлово-будівельного кооперативу «Восток-18» та набув вказану квартиру шляхом внесення пайових внесків до ЖБК «Восток-18».

В період з 04.12.1963 року по 04.07.1991 року ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , у період з 11.09.1992 року по 01.07.1999 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, на думку нотаріуса, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , може вважатись спільною власністю подружжя як ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , так і ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до періодів їхнього перебування у шлюбі. У зв`язку з чим, виникла об`єктивна неможливість точно визнати обсяг спадкового майна, оскільки не має можливості встановити, якою саме часткою у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру володів померлий ОСОБА_4 .

Крім того представник позивача зазначив, що перша дружина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , є матір`ю позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після її смерті спадкові права реалізувались не тільки позивач, а й її онук ОСОБА_3 , який прийняв спадщину за правом представлення після бабусі. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження.(а.с. 30)

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Страх В.О. про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Наталії Іванівни завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та від Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 31-32)

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні присутній не був, причини неявки суду не повідомив, однак, поза межами судового засідання 15 серпня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій відповідач просив суд проводити розгляд справи без його участі, цивільний позов визнав повністю, ніяких претензій до позивача він не має. (а.с. 120)

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання засобами поштового зв`язку 20 жовтня 2025 року надійшла заява, в якій ОСОБА_2 просила суд проводити розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує та визнає заявлені позовні вимоги. (а.с. 132)

Представник відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 136)

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні присутні не були, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поза межами судового засідання 06 листопада 2025 року від представника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та представника, на позовних вимогах наполягає, просив позов задовольнити. (а.с. 134)

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З матеріалів справи встановлено, що 04 грудня 1963 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу було складено відповідний актовий запис №1277, що підтверджується Свідоцтвом про одруження яке видано повторно серії НОМЕР_2 від 15.04.1971. (а.с. 11 зворот)

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_7 , про що Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 09 вересня 1965 року було зроблено відповідний актовий запис №1397, батьками ОСОБА_7 зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15.04.1971 року. (а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_8 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міською районною радою м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 18 травня 1972 року зроблено відповідний запис №826, батьками якої зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження яке видано повторно серії НОМЕР_4 від 11.08.1996 року. (а.с. 10)

11 серпня 1998 року ОСОБА_8 перемінила прізвище на ОСОБА_9 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено запис №32, що підтверджується Свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_5 від 11.08.1998 (а.с. 56)

29 червня 1984 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_10 , про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу було зроблено запис №532, після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 29.06.1984. (а.с. 10 зворот)

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_12 , про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 08 липня 1985 року зроблено запис №1009, батьками дитини зазначені: батько ОСОБА_13 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 04.04.1991 року. (а.с. 58 зворот)

08 січня 1987 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 було розірвано про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу зроблено запис №10, після розірвання шлюбу дружина залишила собі прізвище ОСОБА_11 , що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 01.06.1995. (а.с. 11)

04 липня 1991 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано шлюб, про що Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу було зроблено запис №286, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 від 04.07.1991. (а.с. 12)

11 вересня 1992 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено актовий запис №508, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №5 від 10.01.2025. (а.с. 107-108)

Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на будівництво №14 від 21.01.1993, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу на підставі рішення виконавчого комітету районної Ради народних депутатів №155 від 14.08.1987р., ОСОБА_4 належить 2/125 частини житлового домоволодіння ЖБК «Восток-18», знаходиться в АДРЕСА_1 . Право особистої власності зареєстрована в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» в реєстровій книзі №45, сторінка 146, запис 146. Вказані обставини також підтверджуються Довідкою №217066 від 14.04.2025 за підписом начальника Комунального підприємства «Криворізького районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради А.Ільченко. (а.с. 16 зворот, 17)

ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_3 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної у місті Кривого Рогу Дніпропетровської області 12 січня 1999 року складено відповідний запис №19, батьками дитини зазначені: батько ОСОБА_14 , мати ОСОБА_15 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 12.01.1999. (а.с. 59)

01 липня 1999 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було зроблено запит №177, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 від 01.07.1999. (а.с. 13)

16 грудня 2000 року ОСОБА_15 уклала шлюб з ОСОБА_14 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено запис №437, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_16 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_11 від 16.12.2000. (а.с. 56 зворот)

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_17 померла, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 26 листопада 2005 року зроблено відповідний актовий запис №1222, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 від 26.11.2005. (а.с. 55)

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис №327, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_13 від 19.03.2014. (а.с. 12 зворот)

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шабліян Є.М. було заведено спадкову справу №231-2014.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись ОСОБА_12 (онука), ОСОБА_1 (донька) та ОСОБА_3 (онук). ОСОБА_1 заявою від 17.05.2014 року відмовилась від належного їй спадкового майна, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_5 на користь онуки спадкодавця ОСОБА_12 . (а.с. 49-51)

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 вересня 2015 року приватним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. та зареєстровано в реєстрі за №2-608, ОСОБА_12 отримала спадщину після смерті ОСОБА_5 у виді 1/4 частки двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 75)

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02 вересня 2015 року приватним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шабліян Є.М. та зареєстровано в реєстрі за №2-670, ОСОБА_3 отримав спадщину після смерті ОСОБА_5 у виді 1/4 частки двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 77)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) складено відповідний актовий запис №2092, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_14 від 02.11.2024. (а.с. 14 зворот)

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Н.Пахомовою заведено спадкову справу №203/2024.

27 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Н.Пахомової з заявою №562, про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 81)

За життя 03 травня 2018 року ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. та зареєстровано в реєстрі за №1404. Вказаним заповітом ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що все його рухоме та нерухоме майно, де б воно е знаходилось, та з чого б воно не складалось, всі належні йому майнові права, будь-які цінні папери та всі грошові внески з усіма компенсаціями та індексаційними нарахуваннями в будь-яких кредитних та банківських установах, товариствах, а також все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він законом буде мати право заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 91)

Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Н.Пахомовою від 04 червня 2025 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно суперечить діючому законодавству, а саме неможливо встановити розмір частки померлого ОСОБА_4 у спільному сумісному майні подружжя (колишнього подружжя) у вищевказаній квартирі, придбані під час шлюбу з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 на квартиру в АДРЕСА_1 . (а.с. 115)

На час здійснення пайових внесків при придбанні квартири в Житлово-будівельному кооперативі «Восток-18» ОСОБА_4 двічі перебував у шлюбі, з 04.12.1963 по 04.07.1991 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 та з 11.09.1992 по 01.07.1999 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 2 ст. 51 «Основ цивільного законодавства Союзу PCP і республік», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, що надана в користування, придбаває право власності на це майно.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року "Про власність в СРСР" з 1 липня 1990 року набували права власності на квартиру в ЖБК ті його члени, які повністю внесли пайові внески за квартири, надані їм у користування.

Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради СРСР від 06 березня 1990 року "Про введення в дію Закону СРСР "Про власність в СРСР" цей Закон поширюється на правовідносини, що виникли як до, так і після 1 липня 1990 року (дата введення Закону в дію), тобто таке право у члена ЖБК виникало при повній сплаті пайового внеску як до, так і після цієї дати.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність`від 07.02.1991 року член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду УССР від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», член житлово - будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Паєнагромадження (паєнакопичення) - це сума пайових внесків члена кооперативу, внесених ним для будівництва кооперативного будинку та така, що перебуває на особистому рахунку у кооперативі. Право на паєнагромадження (частину паєнагромадження) являє собою право на грошову вартість паю. Право на пай включає до себе крім права на паєнагромадження також право на членство у кооперативі та на користування кооперативною квартирою (коментар ст. 146 ЖК України).

Відповідно до статті 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

За вимогами статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Крім того, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (стаття 28 КпШС України).

Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 ЦКУ).

Право на приватизацію державного житла мають всі члени сім`ї наймача, які постійно проживають (зареєстровані) в квартирі. В кооперативі ж право власності на житлоплощу після виплати паю набуває тільки член кооперативу. Якщо пай виплачувався в шлюбі, квартира є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна подружжя (або чоловік), який перебував у шлюбі і брав участь у виплаті пайового внеску, може отримати свою частку в праві на квартиру або за спільною згодою, або через суд. Права дітей в даному випадку захищені тільки на проживання в цій квартирі.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 209/5027/14-ц (провадження № 61-12401св18) вказано, що «при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі».

У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 701/1390/19 (провадження № 61-18388св20) зазначено, що «при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися статтею 146 ЖК Української РСР, статтею 15 Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, і статтями 22, 24, 28, 29 КпШС України, ураховувати, зокрема те, що пай, внесений подружжям в житлово-будівельному кооперативі у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їхнім спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому внесений одним з подружжя до вступу в шлюб (після розірвання шлюбу) пай є його особистим майном. Відповідно до пункту 43 Примірного статуту ЖБК з часу набрання законної сили рішенням суду про поділ квартири колишній з подружжя визнається членом кооперативу. Тому суд не повинен покладати обов`язок на ЖБК на прийом цього подружжя до кооперативу. Належність квартири у будинку ЖБК до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом внесення подружжям паю в ЖБК під час шлюбу. Критеріями, які дозволяють надати квартирі в ЖБК режим спільного сумісного майна подружжя є також внесення паю: 1) у період сумісного проживання; 2) за рахунок спільних коштів».

Разом з тим, у даній справі відсутні докази внесення паю у період сумісного проживання подружжя та за рахунок спільних коштів, відповідно до Листа вих.№1 від 29.01.2025 за підписом голови правління ОК «ЖБК «Восток -18», ОСОБА_18 був зареєстрований в кв. АДРЕСА_3 з 25.04.1977 року до моменту смерті, з якого року він був членом кооперативу, та хто платив пайові внески, та в який період сплатив перший та останній внески та було виплачено у повному обсязі, інформація відсутні. (а.с. 96)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.1217 ЦК України).

У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ст.1221 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У ст.1233 ЦК України наведено поняття заповіту. Так, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Порядок прийняття спадщини наведений у ст. 1268 ЦК України. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно зі статтею 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до пункту 4.21 глави 10 Порядку при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності.

У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна (пункт 2.1 глави 11 Порядку).

Тобто один з подружжя може заповідати ту частину майна в спільній сумісній власності подружжя, що відповідає його частці, і саме на цю частину майна відкривається спадщина після смерті одного з подружжя.

Аналогічний висновок про те, що після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини, сформульовано в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, від 14 липня 2021 року в справі № 200/7924/16-ц, від 11 вересня 2024 року в справі № 604/946/20.

Відповідач ОСОБА_2 , яка була дружиною померлого ОСОБА_4 в період з 11.09.1991 по 01.07.1999, тобто в період внесення пайових внесків ЖБК «Восток-18» (25.04.1977 по 21.01.1993) та відповідача ОСОБА_3 , який був спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , яка була дружиною померлого ОСОБА_4 в період з 04.12.1963 по 04.07.1991, заявлені позовні вимоги визнали.

Частиною першою ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270 України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 206, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Страх Вадима Олеговича поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Територіальної громади в особі виконавчого комітету Криворізької міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович