ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8952/24 Номер провадження 22-ц/814/1545/25Головуючий у 1-й інстанції Мельник Н. П. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар: Горбун К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 грудня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 07.12.2021 ОСОБА_1 уклав із АТ «Сенс Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501402729 (далі кредитний договір), копія якого додається. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 279289,93 грн (додається).

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про що внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

Позивачем зазначено про вжиття заходів досудового врегулювання спору, які позитивних результатів не спричинили. Вказують у позові, що відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача (адвокат) Веснянко О.М. подав відзив на позовну заяву. Звернув увагу суду на недійсність угоди про надання споживчого кредиту № 501402729 від 07.12.2021 в силу закону. Зазначив, що обґрунтування вимог позовної заяви не відповідають дійсності, просить суд застосувати наслідки недійсності правочину щодо договору споживчого кредиту №501402729 від 07.12.2021.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Задоволено вимоги ОСОБА_1 про застосуванням наслідків нікчемності кредитного договору від 07.12.2021 між Акціонерним товариством «Сенс Банк» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту № 501402729, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 209145 грн 91 коп.

В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач АТ «Сенс Банк». Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушення мнорм матеріального та процесуального права без належного дослідження доказів по справі.

В обґрунтування скарги зазначено, що догвір між сторонами дійсно був укладений , позивачем на підтвердження вказаних обставин надано не лише копію договору а й виписку з якої вбачається виконання банком умов кредитного договору.

Також позивач вказує, що всі умови кредитування між сторонами були узгоджені, відтак його вимоги є цілком законними та огрунтованими.

Окрім того посилається на те , що суд має надавати обґрунтовану оцінку доказам по справі у їх сукупності , а не відмовляти у задовленні позову на підставі конкретного доказу.

Позивач також зауважує , що у разі незгоди суду із сумою заявленою до стягнення , згідно сталої судової практики він не був позбавлений можливості та мав здійснити свій розрахунок наявної заборгованості.

Згідно судової практики з урахуванням принципів цивільного права , зокрема добросовісності справедливості та розумності , сумніви щодо дійсності, чинності , виконуваності договору повинні тлумачитися судом на користь його дійсності чинності та виконуваності.

Зважаючи на вказане АТ «Сенс Банк» просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 грудня 2024 року, та постановити нове про задовлення його позовних вимог.

Від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Веснянко О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу . Відповідач погоджується із висновками суду першої інстанції , зазначає, що договір ОСОБА_1 не підписаний , відтак позов та апеляційна скарга задоленню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів , дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого висновку.

З матеріалів справи встановлено , що до позову на підтвердження вимог долучено наступні документи: акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501402729 від 07.12.2021 з додатком 1; оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501402729 від 07.12.2021; паспорт споживчого кредиту від 07.12.2021.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За положеннями ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1); до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2); особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина 1); позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3).

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами сторони відповідача про те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували підписання відповідачем вказаного кредитного договору та додатків до нього фактичним або електронним підписом, який дійсно належить відповідачу. Адже, як вважає апеляційний суд, у справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 прийняв пропозицію АТ "Альфа Банк", що підтверджується офертою на укладення та акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501402729. За встановлених обставин кредитний договір було укладено в електронній формі, тобто укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", і є таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Встановлено, що відповідач підписав вищенаведений кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що являють собою дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (довідка про ідентифікацію позичальника наявна в матеріалах справи). При цьому ідентифікатор 7206 (цифровий код), як підпис споживача, даний цифровий код надісланий заявнику на телефонний номер ( НОМЕР_1 ), у вигляді пароля. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення, вищенаведене підтверджується довідкою про ідентифікацію позичальника, яка долучена до матеріалів справи. Таким чином, як вважає апеляційний суд, у справі доведено те, що 07.12.2021 року між банком і відповідачем виникли договірні відносини.

Також, суд апеляційної інстанції враховує факт визнання відповідачем отримання кредитних коштів від банку у вигляді тіла кредиту та його бажання їх погасити, враховує наявний Меморіальний ордер № 760476830 від 07.12.2021 відповідно до якого відбулась операція по перерахуванню АТ "Сенс Банк" кредитних коштів за кредитним договором № 501402729 від 07.12.2021 в сумі 220 000 грн на особу позичальника ОСОБА_1 . Також враховує Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 501402729 від 07.12.2021, відповідно до якого станом на 22.01.2023 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 279 289,93 грн, з яких 209 145,91 грн - заборгованість по тілу кредиту, 70 144,02 грн - заборгованість по відсотках. Також, вказані обставини підтверджуються Випискою по особовим рахункам за період з 07.12.2021 по 29.09.2023 за договором № 501402729 від 07.12.2021. Вказана виписка містить інформацію про перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 за укладеним між цими ж сторонами кредитним договором № 501402729 від 07.12.2021. Також вона містить інформацію про часткову сплату відповідачем заборгованості.

Відтак , висновки суду першої інстанції про нікчемність правочину є хибними та необґрунтованими .

У цій справі встановлено, що кредит, наданий банком (позивачем) відповідачу ОСОБА_1 , є споживчим кредитом, у відповідності до п.11 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування".Проти цього по суті ніхто зі сторін не заперечує. Строк повернення кредиту на час звернення з цим позовом ще не настав (дата повернення кредиту 07.12.2026 року).

На підтвердження направлення 06.11.2023 року вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем надано суду Список згрупованих відправлень позивача на Укрпошту. Згідно з вказаною вимогою через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 279 289,93грн.

Отже, слід вважати, що кредитор (позивач) реалізував своє право вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст.16 Закону України "Про споживче кредитування".

Проти цього по суті відповідач не заперечував, жодним чином не доводив неотримання ним вказаної досудової вимоги.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд вважає, що відповідач отримав вказану досудову вимогу, відповідно - банк виконав умови законодавства щодо належного направлення вказаної досудової вимоги.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено направлення та вручення відповідачу вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок повернення всієї суми кредитної заборгованості, як поточної, так і дострокової.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Матеріали справи спростовують висновок суду першої інстанції про недоведеність укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501402729, про те, що не містить підпису ОСОБА_1 оферта від його імені на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501402729 від 07.12.2021 року, яка міститься в матеріалах справи, що відсутні електронний підпис ОСОБА_1 та номер його ідентифікатору як в оферті, так і в графіку платежів (Додаток №1), паспорті споживчого кредиту та клопотанні від імені ОСОБА_1 .

Також наданими доказами спростовуються висновки суду про недоведеність ознайомлення відповідача з умовами договору та факту засвідчення відповідачем оферти шляхом накладення електронного підпису або електронного цифрового підпису, чи електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чи аналога власноручного підпису.

Адже, як вбачається наданих доказів, відповідач підписав вищенаведений кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що являють собою дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (довідка про ідентифікацію позичальника наявна в матеріалах справи).

У постанові від 09.08.2023 року у справі справа № 266/4900/21 Верховний Суд зазначив, що "по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій".

Враховуючи наведене, встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що надані позивачем Виписка по особовим рахункам, Розрахунок заборгованості та Меморіальний ордер № 760476830 від 07.12.2021 є тими доказами, які підтверджують наявність та розмір кредитної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.01.2023 року в розмірі 209 145,91 грн.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 209 145,91 грн - заборгованості по тілу кредиту.

А тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Відповідно, апеляційна скарга представника позивача в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України необхідно скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 501402729 від 07.12.2021 року в розмірі 209 145,91 грн заборгованість по тілу кредиту. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 грудня 2024 року - скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 209 145,91 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов