КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №375/1799/25 Головуючий у суді І інстанції: Антипенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бабенко Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання недійсними транзакцій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 року з використанням системи «Електронний суд» до Рокитнянського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», у якій позивач просив:

- визнати недійсними чотири транзакції з переказу коштів з рахунку позивача НОМЕР_1 в розмірі: 9011,20 грн, 10841,60 грн, 2897,00 грн, 199,96 грн, що відбулися 29.12.2021 року о 03:00:40, 03:00:48, 03:01:00, 03:01:24;

-зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на рахунку позивача до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій 29.12.2021 о 03:00:40, 03:00:48, 03:01:00, 03:01:24;

-зобов`язати відповідача скасувати нараховані:

проценти за овердрафт;

проценти за користування кредитом (готівкові операції);

проценти за користування кредитом (покупки);

розрахунково-касове обслуговування основної картки;

щомісячну комісію за страховий пакет від фінансових ризиків, що утворився внаслідок проведення транзакцій 29.12.2021 о 03:00:40, 03:00:48, 03:01:00, 03:01:24.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у 2021 році ОСОБА_1 був клієнтом АТ «АЛЬФА-БАНК», що перейменовано на АТ «СЕНС БАНК».

В АТ «АЛЬФА-БАНК» ОСОБА_1 отримав кредитну картку на 30 000 грн, номер банківського рахунку: НОМЕР_1 .

На платформі онлайн-оголошень «ОЛХ», ОСОБА_1 розмістив оголошення про продаж по запчастинам його автомобіля. Певна особа проявила зацікавленість до придбання лівого дзеркала його автівки.

Оформити замовлення та доставку позивачу запропонували через сервіс «Олх-доставка». При оформленні такої доставки для отримання коштів клієнт повинен вести номер карти на яку зарахуються кошти від покупця.

Позивач перейшов за посиланням для оформлення «Олх-доставки», де була форма для введення номеру карти на яку повинні зайти кошти за товар.

Після введення номеру карти протягом 3-5 секунд позивач отримав чотири повідомлення від банку про списання з його рахунку коштів, вся сума списалася чотирьома транзакціями: 9011,20 грн., 10841,60 грн., 2897,00 грн., 199,96 грн.

Точні хвилини та секунди кожної з операцій позивач не може вказати, оскільки в наданій банком виписці по рахунку час здійснення операцій відсутній, лише наявна дата операції, але позивач пам`ятає, що повідомлення про списання коштів від банку отримав після третьої години ночі. В листі-відповіді банк зазначив про надіслані повідомлення 29.12.2021 року о 03:00:40, 03:00:48, 03:01:00, 03:01:24, але не ідентифікував ці транзакції по сумам.

Жодній особі та жодним чином ОСОБА_1 не передавав ані PIN-коду, ані пластику самої картки.

30.12.2021 року ОСОБА_1 подзвонив до банку на гарячу лінію, повідомив про факт вчинення шахрайських дій відносно нього та крадіжку кредитних грошей з його кредитної картки, а також просив відмінити транзакції та повернути кошти на рахунок.

Представник банку, позивачу повідомила, що банк в цій ситуації нічого вдіяти не може та перенаправила до Кіберполіції.

30.12.2021 року ОСОБА_1 подзвонив на гарячу лінію Кіберполіції повідомив про вищевказаний факт та отримав відповідь, що АТ «АЛЬФА-БАНК» має спеціальний відділ по боротьбі з шахраями і треба все ж таки звертатися в банк до такого відділу, оскільки такий відділ проводить внутрішнє/службове розслідування та встановлює всі обставини справи.

Позивач повторно подзвонив у банк та просив щоб його з`єднали з відділом по боротьбі із шахрайськими діями/шахраями.

Також, 30.12.2021 року на сайті Кіберполіції через форму звернення позивач залишив звернення щодо вчинених відносно нього шахрайських дій.

Однак, 16.04.2025 року позивач отримав дзвінок від особи, яка представилась працівником АТ «СЕНС БАНК» та повідомила його про наявність перед банком боргу в розмірі 80 000,00 грн.

Посилаючись на приписи Закону України «Про банки і банківську діяльність», «Про захист прав споживачів», ст. 1068, 1073 ЦК України, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Бабенко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що матеріалами справи встановлено, і це не заперечується сторонами, що 29.12.2021 року внаслідок шахрайських дій невідомих осіб відбулися неправомірні перекази коштів з карти ОСОБА_1 в сумі 22 949,76 грн кредитних коштів на рахунок невідомих осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що того ж дня, 29.12.2021 року (лист банку) про безпідставне списання грошових коштів із банківського рахунку ОСОБА_1 повідомила AT «Альфа-Банк».

Таким чином, після виявлення факту платіжних операцій, які він не виконував, апелянт вчинив дії, передбачені пунктами 5, 6 розділу VI Положення № 705 щодо повідомлення емітента.

В свою чергу, банк не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, не довів належними та допустимими доказами, що апелянт своїми діями чи бездіяльністю, свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання таких банківських операцій як переказ коштів з рахунку позивача, їх перерахування не може достовірно підтверджувати ту обставину, що своїми діями чи бездіяльністю позивач сприяв розголошенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 перейшов за посиланням ОЛХ доставку і після введення інформації про картку, з такої були списані кошти, спростовуються тим, що факт шахрайства відносно апелянта підтвердився, а обставини внесення ним даних, не може достовірно підтверджувати те, що своїми діями чи бездіяльністю апелянт сприяв розголошенню даних, які надали змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідач не надавав суду беззаперечних доказів на спростування доводів позивача та не довів, що ОСОБА_1 , як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до його карткового рахунку чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції, оскільки дізнавшись про списання коштів, негайно 29.12.2021 року повідомив про цей факт Банк та у подальшому звернувся до кіберполіції, що доводить відсутність у апелянта волевиявлення на вчинення банківських операцій на загальну суму 22 949,76 грн, які мали місце 29.12.2021 року.

Вважає, що оскільки банком належними та допустимими доказами не підтверджено, що апелянт своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її рахунку, суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

06 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника апелянта, підтримав вимоги апеляційної скарги та просив розглядати апеляційну скаргу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу та його представника.

16 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Півторак Т.О., просив судове засідання, що призначене на 17.12.2025 року о 10 год. 45 хв. провести без участі представника АТ «Сенс Банк». Просив також апеляційну скаргу адвоката Бабенко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що ввівши номер банківської картки, позивач передав стороннім особам індивідуальну облікову інформацію, що дозволило здійснити електронну ідентифікацію самого електронного платіжного засобу, а відтак перейняв на себе ризики неправомірного заволодіння його коштами. Дії позивача та надані сторонами докази, не свідчать про те, що відповідачем неправомірно списано кошти з рахунку позивача. Водночас ризики по передачі позивачем індивідуальних даних платіжного засобу (платіжної картки), та ризики користування фішинговим сайтом, не можуть бути покладені на відповідача.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про платіжні послуги» емісія/надання користувачу платіжного інструменту здійснюється надавачем платіжних послуг на підставі договору, укладеного між надавачем платіжних послуг та користувачем. Порядок емісії платіжних інструментів для використання в платіжних системах визначається правилами відповідних платіжних систем з урахуванням вимог цього закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п. 6 ч. 19 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року №164, користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Відповідно до пункту 140 розділу VII Положення користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до пункту 141 розділу VII Положення емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).

Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року №176/1445/22.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При цьому, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22.

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 зазначив, що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. Також Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі №521/20764/20 виснував, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Встановлено, що з відповіді відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 06.06.2025 року вбачається, що через форму електронного звернення ОСОБА_1 звернувся із заявою до кіберполіції. Згідно інформації Управління протидії кіберзлочинам в Київській області звернення ОСОБА_1 зареєстровано до ІКС ІПНП України за №5741 від 30.12.2021 та скеровано до відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області для розгляду та прийняття рішення згідно ст. 214 КПК України (вих. № 7216/38/112/2021 від 30.12.2021). Зазначені матеріали зареєстровані в ЄО №162 від 13.01.2022 відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області та розглянуті на підставі ЗУ «Про звернення громадян», матеріал №49 від 28.01.2022 року.

Таку ж за змістом інформацію мають і листи-відповіді представнику від Управління протидії кіберзлочинам в Київській області, які містяться у матеріалах справи.

Крім правоохоронних органів позивач з метою захисту свої прав звертався також до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, НБУ, Урядового контактного центру.

02.07.2025 року за фактом заволодіння коштами шляхом вчинення шахрайських дій було відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 190 КК України. З витягу з ЄРДР вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення внесено до реєстру на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

З листа відповідача, адресованому позивачеві 13.06.2025 року, вбачається, що 22.02.2021 року між позивачем та банком було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631584591, оформлено картку НОМЕР_2 та встановлено кредитний ліміт. Відповідно до даного Договору в AT «СЕНС БАНК» обліковується картковий рахунок № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 100).

29.12.2021 року на інтернет ресурсі shellsmart.com позивачем була здійснена реєстрація даних платіжної карти, в результаті чого Банком на мобільний фінансовий номер позивача, , було надіслано одноразовий цифровий пароль (3D Secure), який було успішно введено: 29.12.2021 02:55:16 Kod ХХХХХ, FDY* Х.ХХ UAH, kartka *ХХХХ, ХХ.ХХ.ХХ ХХ:ХХ.

Проведення подальших операцій по рахунку № НОМЕР_1 було б неможливим без введення вищезазначеного паролю.

У подальшому, по рахунку № НОМЕР_1 відбуваються наступні операції:

29.12.2103-00 Покупка (FDYShell (10000222), Kyiv. UKR.MCC 5541) - 9011.20;

29.12.21 03-00 Покупка (FDYShell (10000222), Kyiv, UKR,MCC 5541) -10841.60;

29.12.21 03-00 Покупка (FDYShell (10000222), Kyiv, UKR,MCC 5541) -2897.00;

29.12.21 03-00 Покупка (FDYShell (10000222), Kyiv, UKJLMCC 5541) - 199.96.

Відповідач вказував на те, що про здійснення вищезазначених транзакцій позивача було проінформовано шляхом направляння відповідних СМС-повідомлень на його номер телефону :

- «29.12.2021 03:00:40 XXXX.XXUAH, FDY*Shell, UKR, Kartka ХХХХ***ХХХХ, ХХ.ХХ.ХХ ХХХХ. Dostupno: XXXXX.XXUAH Kredytnyy limit: ХХХХХ.ХХ»;

- «29.12,2021 03:00:48 XXXXX.XXUAH, FDY*Shell, UKR, Kartka XXXX***XXXX, ХХ.ХХ.ХХ XX:XX.

Dostupno: XXXX.XXUAH Kredytnyy limit: ХХХХХ.ХХ»;

«29.12.2021, 03:01:00 XXXX.XXUAH, FDY*Shell, UKR. Kartka XXXX***XXXX, ХХ.ХХ.ХХ XX:XX. Dostupno: XXX.XXUAH Kredvtnyy limit: ХХХХХ.ХХ»;

-«29.12.2021 03:01:24 -XXX.XXUAH, FDY*Shell, UKR, Kartka XXXX***XXXX, ХХ.ХХ.ХХ XX:XX. Dostupno: XXX.XXUAH Kredytnyy limit: ХХХХХ.ХХ».

З виписки із банківського рахунку позивача, відкритому в АТ «СЕНС БАНК», вбачається, що 29.12.2021 року відбулася одна операція - зарахування переказу з карти на карту у сумі 4860,00 грн.

Також у цей день зафіксовано чотири операції з покупки на 9011,20 грн, 10841,60 грн, 2897,00 грн та 199,96 грн, на які вказує позивач як такі, що були використані шахрайським шляхом (т. 1 а.с. 96).

Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідачем було повідомлено, що службове розслідування по даному факту банком не проводилося.

З наданої відповідачем розширеної виписки вбачається, що 29.12.2021 з 03-00 по 03.01 год. відбулися такі транзакції:

29.12.21 покупка (FDYShell (10000222), Kyiv. UKR.MCC 5541) - 9011,20 грн;

29.12.21 покупка (FDYShell (10000222), Kyiv, UKR,MCC 5541) -10841,60 грн;

29.12.21 покупка (FDYShell (10000222), Kyiv, UKR,MCC 5541) -2897,00 грн;

29.12.21 покупка (FDYShell (10000222), Kyiv, UKJLMCC 5541) - 199,96 грн.

Крім того, із розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що станом на 22.12.2021 року за позивачем рахувалася заборгованість по кредиту у сумі 30 013,28 грн.

Станом на 22.09.2025 року загальна заборгованість за кредитом складає 93 616,52 грн.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач будучи користувачем банківських послуг, розголосила третім особам інформацію (перейшов за посиланням для оформлення «Олх-доставки», де була форма для введення номеру карти на яку повинні зайти кошти за товар), який дав змогу ініціювати платіжні операції, тому підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування відповідних грошових коштів відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, спростовуються відомостями, які зазначені позивачем в заяві до правоохоронних органів, що відображено у Витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме, що в грудні 2021 року ОСОБА_1 перейшов за посиланням та ввів всі дані своєї банківської карти після чого невідома особа в умовах військового стану за допомогою електрообчислюваної техніки заволоділа його грошовими коштами (а.с. 91).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що витяг з ЄРДР не є беззаперечним доказом вчинення відносно позивача шахрайських дій, а лише є фіксацією факту звернення позивача до правоохоронних органів з відповідною заявою та початку досудового розслідування з метою перевірки фактів зазначених у заяві та встановлення винних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не забезпечив всі необхідні заходи безпеки платежів та профілактики шахрайства, зокрема не здійснив будь-яких службових чи інших розслідувань з даного приводу, що призвело до можливості списання коштів третіми особами, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи не підтверджуються будь-якими доказами та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи та встановленими судом обставинами про те, що саме позивач своїми діями сприяв незаконному використанню персональної інформації банківської карти.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бабенко Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «22» грудня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко