Справа № 456/6079/25
Провадження № 2-о/456/293/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Валовін Ю. В. ,

з участю секретаря Байко В.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи.

Заявник ОСОБА_1 просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім?єю разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заявлених вимог представник заявник покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабця заявника мама батька заявника ОСОБА_2 та заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_3 . Після смерті бабці ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя ОСОБА_3 заповіту не складала, чоловік померлої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, єдиними спадкоємцями за законом першої черги є її діти: син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4 . Дочка померлої ОСОБА_4 на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживала, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не подавала. Однак батько заявника ОСОБА_2 по день смерті його матері ОСОБА_3 постійно проживав з нею по АДРЕСА_1 , утримував її та здійснював догляд за нею, так як вона тривалий час хворіла. У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Палінської О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері, однак листом від 25.09.2023 за № 136/01-16 нотаріус повідомила, що з поданих заявником документів вбачається, що ОСОБА_2 не був зареєстрований разом зі спадкодавцем та протягом строку для прийняття спадщини ним не було подано заяви для її прийняття. З цих підстав нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті її заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим він звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, однак провадження у даній справі № 456/4122/24 було закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_2 . Таким чином, відсутність встановлення факту проживання батька заявника ОСОБА_2 із бабусею заявника ОСОБА_3 унеможливлює заявника отримати право на спадщину, відкриту після смерті батька ОСОБА_2 , тому просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася.

Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.11.2025 головуючим суддею в справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 31/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.11.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.12.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 32/.

Розгляд справи по суті відбувся 11.12.2025 за участі заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, просив такі задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 не заперечила щодо задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, викладені заявником в заяві та озвучені в судовому засіданні обставини підтримала.

Протокольною ухвалою від 11.12.2025 суд задовольнив клопотання заявника ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та допитав таких у судовому засіданні /а.с. 39-43/.

За наслідком судового засідання 11.12.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив дату та час його проголошення 18.12.2025 о 12:30 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення є дата складення повного судового рішення 18.12.2025.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був батьком заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.09.1981 /а.с. 6/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 01.11.2024 складено відповідний актовий запис № 859 Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_2 від 01.11.2024 /а.с. 8/.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 16.11.1960 вбачається, що батьком ОСОБА_2 був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_4 від 18.09.2001 та серії НОМЕР_5 від 14.01.2011 /а.с. 12, 16-17/.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкрилась спадщина в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Факт реєстрації та проживання ОСОБА_3 на момент смерті в АДРЕСА_1 підтверджується довідкою старости сіл Нижні Гаї, Верхні Гаї, ОСОБА_8 від 04.09.2023 за № 103 /а.с 27/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Листом приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Палінською О.В. від 25.09.2023 за вих. № 136/01-16 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відкриту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутності підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини /а.с. 26/.

Згідно з довідкою старости сіл Нижні Гаї, Верхні Гаї, Бійничі Василенка В. від 23.02.2024 за № 35 судом встановлено, що батько заявника ОСОБА_2 до дня смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно фактично проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 29/.

Крім того, судом встановлено, що похорони ОСОБА_3 провів її син ОСОБА_2 , який здійснював за нею догляд до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою, виданою Нижньогаївською сільською радою № 84 від 18.01.2011 /а.с. 28/.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які все життя проживали по сусідству із ОСОБА_3 , товаришували з нею та бували в неї вдома, підтвердили, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживав у АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки за життя його батько ОСОБА_2 не встиг прийняти спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Палінською О.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутності підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак провадження у даній справі № 456/4122/24 було закрито у зв`язку із смертю ОСОБА_2 /а.с. 11/.

Таким чином, відсутність встановлення факту проживання батька заявника ОСОБА_2 із бабусею заявника ОСОБА_3 унеможливлює заявника отримати право на спадщину, відкриту після смерті батька ОСОБА_2 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, за змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Згідно п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

З п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дають підстави стверджувати поза всяким сумнівом, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах та показаннях свідків, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в зібраних по справі доказах.

Таким чином, на підставі досліджених доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, таким чином судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Керуючись ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Юлія ВАЛОВІН