Справа № 650/6669/25
провадження № 2/650/3850/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 представник позивача Матерборчук Юлія Володимирівна до Бериславської міської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 та членами його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що в результаті знищення правовстановлюючого документа про право власності на квартиру, а також враховуючи тимчасову окупацію міста Берислав Херсонської області у 2022 році та неможливість відновлення паперових матеріалів щодо державної реєстрації права власності, які зберігались в Бериславському БТІ до купації, позивачі фактично залишилися без змоги повторно отримати правовстановлюючий документ про право власності та, як наслідок, отримати компенсацію за знищене (зруйноване/пошкоджене) майно.

Отже, оскільки у встановленому законом порядку не можливо оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

В 1993 році квартира АДРЕСА_2 була приватизована та набута позивачами у власність.

12.11.1993 р. згідно з розпорядженням (наказом) Фонду комунального майна Бериславського району Херсонської області від 09.11.1993 р. № 749 видано Свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира площею 58,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Реєстрація права власності була здійснена відповідно до чинного на той час законодавства, а саме в паперовову вигляді в Бериславському бюро технічої інвентаризації.

В липні 2023 року внаслідок обстрілів з боку російської федерації було пошкоджено квартиру АДРЕСА_2 , за фактом чого розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 0000034 від 06 січня 2025 року.

За вказаних обставин було знищено оригінал правовстановлюючого документа, що посвідчував право власності на квартиру.

З метою повторного оформлення та отримання оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, здійснення відповідних реєстраційних дій згідно з вимогами чинного законодавства, а також отримання компенсації за знищене (зруйноване/пошкоджене) майно позивач звертається з даним позовом до суду.

Право власності на квартиру було зареєстровано до 01 січня 2013 року, а тому підтвердження такої реєстрації зберігалось в місцевому БТІ виключно в паперовому вигляді та не було внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Через тимчасову окупацію міста Берислав, яке відбулось у 2022 році, паперові архіви Бериславського БТІ були знищені та досі відновити їх немає можливості.

Відсутність відомостей про реєстрацію квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також відсутність паперових підтверджень здійснення державної реєстрації, яка була проведена до 01.01.2013 р., унеможливлює повторне отримання позивачем правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності. Вказане порушує його права, як власника, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

На підтвердження права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , до позову додаються: копія Ордеру на квартиру від 18.02.1987 р., виданого ОСОБА_1 ; копія Свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1993 р.; технічний паспорт на житлову квартиру; будинкова книга для прописки громадян із зазначенням осіб, які проживають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 .

Позивач позбавлений можливості вирішити питання по відновленню правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, у той час як спірне майно було придбане на законних підставах, нікому іншому не продано, не передароване, заборони на відчуження (арешти) зазначеного об`єкту нерухомості відсутні, зазначений об`єкт нерухомості не перебуває в іпотеці.

Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірне майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачам вказаної квартири, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи. Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності з метою отримання грошової компенсації за його пошкодження внаслідок військової агресії росії. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які на законних підставах володіють належним нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останніх не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 представник позивача Матерборчук Юлія Володимирівна до Бериславської міської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та членами його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _____________ О.О. Сікора