ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4813/25 Номер провадження 22-ц/814/3825/25Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук Т.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2025 року, ухвалене в місті Кременчуці під головуванням судді Предоляк О. С.

та за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 серпня 2025 року, ухвалене в місті Кременчуці під головуванням судді судді Ковальчук Т. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та зобов?язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до АТ «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та зобов?язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що йому як учаснику бойових дій було надано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Для забезпечення майбутнього об`єкта нерухомості електричною енергією між ним та АТ «Полтаваобленерго» укладено договір про тимчасове приєднання до електричних мереж розподілу № 3512 від 16 жовтня 2023 року. Пунктом 4.3 договору передбачено, що розрахунок за надання послуг з тимчасового приєднання проводиться замовником у формі 100% попередньої оплати на підставі виставленого оператором системи розподілу рахунку протягом двох днів з дня отримання рахунку.

Рахунок від 17.10.2023 він отримав 11.02.2024 несвоєчасно, коли повернувся з фронту на ротацію та 13.02.2024 провів оплату за вказаним рахунком у розмірі 111 310 грн. Однак, у подальшому, йому усно було відмовлено у приєднанні електроустановки з причини несвоєчасної оплати рахунку.

Листом № 13-89/8159 від 05.03.2024 АТ «Полтаваобленерго» повідомило його, що оплату рахунку від 17.10.2023 у розмірі 111 310 грн ним здійснено 13.02.2024, тобто з порушенням пункту 4.3 договору, а тому договір вважається розірваним, а технічні умови такими, що не набрали чинності.

Вважає, що зобов`язання за договором від 12.10.2023 він не порушував, оскільки отримати рахунок виставлений АТ «Полтаваобленерго» від 17.10.2023 раніше та оплатити його не мав можливості, так як брав участь у бойових діях по захисту Батьківщини.

Таким чином, він повністю виконав своє зобов`язання оплативши дані роботи і сплатив виставлений АТ «Полтаваобленерго» рахунок на суму 111 310 грн, однак відповідач всупереч умовам укладеного договору про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу від 12.10.2023, тимчасове приєднання електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу, не здійснив, чим створює перешкоди у доступі споживача до електроенергії.

Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 52, 91) остаточно просив суд визнати дії АТ «Полтаваобленерго» незаконними та зобов`язати відповідача виконати умови договору про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу від 12.10.2023, а саме: пунктів 3.1, 5.1, 6.1, 6.4, від виконання яких відповідач відмовляється.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Полтаваобленерго» здійснити тимчасове підключення електроустановок ОСОБА_1 - об`єкта забудови житлового будинку по АДРЕСА_1 до електричних мереж системи розподілу та оформлення паспорта точки розподілу після виконання замовником зобов`язань, визначених пунктами 3.2.2, 3.2.3 договору про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу від 12.10.2023, упродовж 2 календарних днів з дати подачі заяви про оформлення паспорта точки розподілу та після складання акту надання послуги з тимчасового приєднання та влаштування вузла комерційного обліку електричної енергії.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору 1 211,20 грн.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 серпня 2025 року стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 5 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, сторони оскаржили їх в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі на рішення суду в частині задоволених позовних вимог, представник АТ «Полтаваобленерго», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке суперечить єдиній правозастосовній практиці, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд дійшов помилкового висновку про отримання позивачем рахунку на оплату 13.02.2024, оскільки матеріалами справи підтверджується, що сформований АТ «Полтаваобленерго» рахунок на виконання умов договору про тимчасове приєднання до електричних мереж від 17.10.2023 був направлений 19.10.2023 на електронну адресу позивача. При цьому товариство не отримувало будь-яких повідомлень про неотримання чи скасування направлення листа.

Вказане свідчить про направлення позивачу та фактичне отримання ним рахунку 19.10.2023.

Звертає увагу суду на те, що можливість ознайомлення та оплати вказаного рахунку позивачем перебуває за межами контролю товариства та не може свідчити про невиконання відповідачем обов`язків за договором.

Вважає, що судом не було належним чином досліджено довідку СБУ про період участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів Держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, оскільки в ній цей період вказаний з 15.10.2023 по 20.02.2024, в той час як договір про тимчасове приєднання до електричних мереж систем розподілу був підписаний і надісланий позивачем на адресу відповідача 16.10.2023, а оплата рахунку здійснена 13.02.2024, тобто у період участі позивача у вказаних заходах, що спростовує твердження позивача про неможливість здійснення ним своєчасної оплати рахунку у зв`язку з перебуванням на військовій службі та висновки суду про належне виконання ним зобов`язання щодо оплати послуг за договором у встановлений строк.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду, ОСОБА_1 просить збільшити розмір стягнення з АТ «Полтаваобленерго» на його користь витрат на професійну правничу допомогу адвоката до заявленої суми у 15 000 грн.

Вказує, що розмір гонорару адвоката - 15 000 грн був визначений умовами укладеного між ним та адвокатом Гуйваном П. Д. договору про надання правової допомоги

Вважає, що зменшення судом даної суми є порушенням принципу справедливого суду і права особи на отримання правової допомоги й суперечить вимогам чинного законодавства та судовій практиці з цього питання.

Зазначає, що попередній розмір судових витрат був наведений ним у позовній заяві, а при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення надано детальний опис виконаних адвокатом робіт, наданих послуг.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності цих витрат покладається на особу, яка заперечує проти їх розміру, тобто в даному випадку на представника відповідача, що ним виконано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення представник АТ «Полтаваобленерго» просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а додаткове рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0619 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2019 та витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 22.01.2019 (а. с. 19, 20).

18.07.2023 позивач звернувся до АТ «Полтаваобленерго» із заявою про тимчасове приєднання електроустановок житлового будинку по АДРЕСА_1 до електричних мереж (а. с. 102) та між сторонами було досягнуто згоди щодо укладення договору про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу електроустановки об`єкту забудови житлового будинку по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :06:002:0327). Після підписання сторонами, 16.10.2023 такий договір було укладено, що визнано ними у судовому засіданні.

Згідно умов укладеного договору оператор системи розподілу - АТ «Полтаваобленерго» зобов`язався після виконання замовником - ОСОБА_1 зобов`язань щодо авансової оплати в розмірі 100% від вартості лінійної частини приєднання розпочати та забезпечити в установленому порядку тимчасове приєднання (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта замовника від тимчасової точки забезпечення потужності до тимчасової точки приєднання) об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проєктної документації та здійснити тимчасове підключення електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу та оформлення паспорта точки розподілу після виконання замовником зобов`язань, визначених пунктами 3.2.2, 3.2.3 цього Договору, упродовж 2 календарних днів з дати подачі заяви про оформлення паспорта точки розподілу та після складання акту надання послуг з тимчасового приєднання та влаштування взула комерційного обліку електричної енергії (пункт 3.1 Договору).

Замовник ОСОБА_1 у свою чергу зобов`язався оплатити вартість надання оператором системи розподілу послуг з тимчасового приєднання електроустановок, яка на дату укладення договору становила 111 310 грн (з ПДВ), протягом двох днів з дня отримання рахунку, а також виконати вимоги пунктів 3.2.2., 3.2.3 Договору щодо здійснення будівництва електричних мереж внутрішнього електрозабезпечення електроустановок від тимчасової точки приєднання до об`єкта замовника та забезпечення улаштування вузла обліку та укладення договору з постачальником послуг (пункти 3.2, 4.1, 4.3 Договору).

Згідно пункту 8.1 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.09.2024 та в будь-якому випадку закінчує свою дію у зв`язку із закінченням воєнного стану в Україні.

Вказаний договір було укладено між сторонами на підставі Порядку тимчасового приєднання електроустановок до системи розподілу у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.03.2022 № 352 (далі - Порядок), який регулює відносини, які виникають між операторами систем розподілу та замовниками послуг з тимчасового приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників до електричних мереж, та тимчасової зміни технічних параметрів електроустановок замовників у період дії на території України воєнного стану.

У абзаці п`ятому пункту 14 вказаного Порядку, що діяв на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, встановлено, що якщо замовник не оплатив виставлений оператором системи розподілу рахунок вартості надання послуги тимчасового приєднання (у разі обрання замовником точки приєднання на межі земельної ділянки замовника (на території цієї земельної ділянки) та прийняття рішення про будівництво лінійної частини приєднання оператором системи розподілу) протягом 20 днів з дня отримання відповідного рахунка договір про тимчасове приєднання вважається розірваним, а технічні умови такими, що не набрали чинності. У разі отримання оператором системи розподілу коштів від такого замовника після визначеного терміну оператор системи розподілу ініціює повернення зазначених коштів замовнику шляхом направлення повідомлення у спосіб, указаний замовником у заяві про тимчасове приєднання.

У заяві про тимчасове приєднання замовник ОСОБА_1 просив інформувати його про результати розгляду заяви електронною поштою та в особистому кабінеті замовника на вебсайті ОСР, вказавши свою електронну адресу для листування та номер телефону для отримання SMS-повідомлення з логіном та паролем для доступу в особистий кабінет (а. с. 102).

19.10.2023 о 15:23 на вказану ОСОБА_1 електронну адресу АТ «Полтаваобленерго» направлено рахунок на оплату послуг відповідно до Договору про тимчасове приєднання до електричних мереж систем розподілу № 3512 від 16.10.2023 (а. с. 101).

13.02.2024 ОСОБА_1 здійснено оплату вказаного рахунку, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0., сума 111 310 грн, призначення платежу: оплата за приєднання електроустановки за рахунком № 91165996 від 17.10.2023 (а. с. 6).

Даючи оцінку вказаним обставинам, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази направлення та одержання позивачем вказаного рахунку до 11.02.2024, а відтак, оплата послуг відповідача проведена позивачем своєчасно, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4, 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», який поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.

Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, датою і часом відправлення електронного документа вважаються дата і час, коли відправлення електронного документа не може бути скасовано особою, яка його відправила.

Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, електронна комунікаційна, інформаційно-комунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці. Місцезнаходження (місце проживання) сторін визначається відповідно до законодавства (стаття 2, частини перша, друга статті 10, частини друга, четверта статті 11 Закону).

Позивач у справі не заперечує факт надходження на його електрону адресу рахунку на оплату послуг оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго» № 91165996 від 17.10.2023, у будь-якому разі ним не доведено, що рахунок, прикріплений до листа АТ «Полтаваобленерго», 19.10.2023 о 15:23 на його електронну адресу не надходив.

Обставини, у зв`язку з наявністю яких позивач дізнався про вказаний рахунок лише 11.02.2024, а саме: перебування його як військовослужбовця СБУ у зоні ведення бойових дій, де згідно з Інструкцією зі зберігання і користування особовим складом Збройних Сил України засобами стільникового зв`язку та іншими електронними засобами, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.04.2020 № 74, користування мобільними комунікаційними пристроями заборонено, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, підлягають доказуванню з дотриманням стандартів доказування, передбачених процесуальним законом.

У підтвердження наявності обставин непереборної сили позивач ОСОБА_1 надав суду довідку про те, що він проходить служу в Службі безпеки України з 27.07.2010 та в період з 15.10.2023 до 20.02.2024 приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Даючи оцінку доводам позивача, суд першої інстанції не встановив настання форс-мажорних обставин та вважав, що позивач не допустив порушення строків оплати вартості послуг на приєднання, що, як зазначено вище, не відповідає фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, оскільки 20-денний строк на оплату рахунку № 91165996 від 17.10.2023 почав перебіг з дня надходження цього рахунка на електронну адресу замовника-позивача 19.10.2023.

З огляду на те, що, діючи правомірно та добросовісно, оператор системи розподілу АТ «Полтаваобленерго» здійснював документообіг із замовником ОСОБА_1 за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, слід виходити з «презумпції обізнаності», що особа, якій адресовано повідомлення через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Такої «презумпції обізнаності» позивачем по справі не спростовано, при тому що згідно умов договору (пункт 4.4) оператор системи розподілу зобов`язаний надати замовнику рахунок на оплату за тимчасове приєднання не пізніше 3 робочих днів з дня укладення договору, тобто до 19.10.2023, і позивач не міг про це не знати.

Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України, статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Згідно пункту 6.4 договору сторін про настання форс-мажорних обставин надсилається відповідне повідомлення протягом десяти робочих днів з моменту їх виникнення, а у випадку відсутності технічної можливості надіслати таке повідомлення - протягом десяти днів з моменту закінчення дії обставин непереборної сили.

Проте, про наявність таких обставин, що унеможливлюють своєчасну оплату ним послуг АТ «Полтаваобленерго» за договором, ОСОБА_1 відповідача не повідомляв, а у період дії вказаних позивачем обставин ним було укладено спірний договір та проведено оплату рахунку з порушенням встановленого законодавством строку.

05.03.2024 ОРМ АТ «Полтаваобленерго» надіслав позивачу лист № 13-89/8159 про те, що у зв`язку з порушенням строку оплати рахунка вартості надання послуги тимчасового приєднання до електричних мереж системи розподілу, укладений між сторонами Договір № 3512 від 16.10.2023 вважається розірваним, а технічні умови такими що не набрали чинності, та запропонував надати реквізити для повернення сплачених за рахунком № НОМЕР_1 від 17.10.2023 коштів.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовими наслідками порушення зобов`язання відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України є припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пунктах 8.1, 8.4 сторони погодили, що цей Договір діє до 30.09.2024 та може бути розірваний у порядку, встановленому даним Договором та чинним законодавством, у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно вимог Порядку тимчасового приєднання електроустановок до системи розподілу у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.03.2022 № 352 (абзац п`ятий пункт 14), якщо замовник не оплатив послугу з тимчасового приєднання протягом 20 днів з дня отримання відповідного рахунка, договір про тимчасове приєднання вважається розірваним, а технічні умови такими, що не набрали чинності.

Аналогічна норма міститься у пункті 4.5.5 глави 4.5 розділу IV Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310.

Таким чином, у зв`язку з порушенням позивачем строків оплати рахунку за договором про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу, такий договір припинив свою дію, а технічні умови, що є невід`ємним додатком до договору про приєднання, не набрали чинності, тому рішення суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити приєднання електроустановок на об`єкті позивача до електричних мереж системи розподілу за відсутності чинного договору, відповідних технічних умов на приєднання та проєктної документації суперечить вимогам Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу систем розподілу та Порядку тимчасового приєднання електроустановок до системи розподілу у період дії в Україні воєнного стану.

Законом України «Про ринок електричної енергії» у редакції, що діяла на час вирішення справи судом, встановлено, що якщо до завершення строку дії технічних умов у замовника відсутня розроблена та погоджена з оператором системи передачі або оператором системи розподілу, до електричних мереж якого здійснюється приєднання, проєктна документація (у випадках, передбачених договором про приєднання), а також замовником не здійснено оплату вартості приєднання в обсязі, визначеному умовами договору про приєднання, для приєднання такого об`єкта, договір про приєднання вважається припиненим. Умови приєднання електроустановок замовників до електричних мереж власників, які не є операторами систем розподілу, визначаються Кодексом систем розподілу (частина четверта статті 21 Закону).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказані норми матеріального права не врахував, у порушення вимог процесуального права не дав належної оцінки доказам та доводам відповідача щодо припинення договору про тимчасове приєднання внаслідок порушення позивачем строків оплати рахунку № 91165996 від 17.10.2023 за відсутності обставин непереборної сили, безпідставно не взяв до уваги, що рахунок на оплату було отримано позивачем 19.10.2023, внаслідок чого суд дійшов помилкових висновків про належне виконання ним зобов`язання, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатись у силі та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про скасування основного рішення по справі, тому підлягає скасуванню і додаткове рішення цього суду щодо розподілу судових витрат позивача на правничу допомогу адвоката, яке є невід`ємною частиною рішення у справі та втрачає силу у разі скасування основного рішення суду.

Відповідно до пункту тринадцятого статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У статті 137 ЦПК України вказано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться й витрати на професійну правничу допомогу, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Таким чином, ухвалюючи нове рішення за результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для компенсації позивачеві витрат на професійну правничу допомогу адвоката Гуйвана П. Д. та залишає без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.08.2025.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 липня 2025 року та додаткове рішення цього суду від 04 серпня 2025 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та зобов?язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна