Провадження №2/524/6647/25
29.12.2025 м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору,
06.11.2025 позов залишений без руху із наданням строку для усунення виявлених недоліків.
10.11.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подана заява на виконання ухвали від 06.11.2025 із клопотанням про витребування від суду рішення по справі № 2-2835/2010 від 28.07.2010 та ухвали № 2-2835/10 від 19.11.2019.
17.11.2025 відкрите спрощене провадження по справі з викликом сторін, задоволене клопотанням про витребування від суду рішення по справі № 2-2835/2010 від 28.07.2010 та ухвали № 2-2835/10 від 19.11.2019.
18.12.2025, 29.12.2025 у судові засідання не з`явились сторони, а саме:
представник позивача повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи належним чином. До позову додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив задовольнити, проти заочного розгляду не справи не заперечував;
відповідач не з`являвся, про дату, місце, час розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав.
На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлене наступне.
20.12.2019 ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі № 2-2835/10 заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк», як сторону, у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2835/10, виданого на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.07.2010 по справі № 2-2835/10 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.07.2010 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 в сумі 227079,51 грн;

ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.07.2013 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні, відкритому по справі № 2-2835/10 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором;

18.09.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір купівлі - продажу права вимоги № 1930/К, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Таким чином, зазначеними судовими рішеннями підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед первісним кредитором та його порушення, а також заміна сторони виконавчого провадження.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно укладених договорів станом на дату звернення до суду, право вимоги за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесені зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.

У зв`язку із чим, враховуючи невиконання відповідачем рішення суду протягом тривалого періоду та право правонаступника, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 20418,49 грн, інфляційні збитки - 49654,21 грн на загальну суму 70072,71 грн.

Між сторонами виник спір про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання на виконання рішення суду суми інфляційних втрат та трьох процентів річних.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України).

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовані правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 по справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 по справі № 916/190/18, від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц.

Таким чином, з ухваленням 28.07.2010 рішення про стягнення боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного його виконання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідача перед позивачем за кредитним договором не припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року по справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16.11.2018 по справі № 918/117/18, від 30.01.2019 по справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 по справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору стосуються періоду, що не охоплюється п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме: з 25.02.2019 по 23.02.2022.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України ( ч.3 ст.12 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст.76 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суду наданий розрахунок заборгованості інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідач наданий позивачем розрахунок не спростував, контррозрахунку не подав.

Згідно розрахунку заборгованості, виходячи з загальної суми боргу в сумі 227079,51 грн, заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання зобов`язання за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 становить 70072,71 грн, з яких: 3 % річних у розмірі 20418,49 грн, інфляційні збитки - 49654,21 грн.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» підлягають задоволенню у повному обсязі та на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 524, 525, 526, 611, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» інфляційні втрати та 3 % річних за невиконання зобов`язання за кредитним договором № 0 від 27.06.2008 за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 на загальну суму 70072 грн 71 коп та 2422 грн 40 коп судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін :

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Мельник