Справа № 350/569/25
Провадження № 22-ц/4808/1441/25
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря Петрів Д.Б.

за участю відповідача ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_2 та адвоката Хоптія М.В.,

представника третьої особи адвоката Родікова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Бейка А. М. в селищі Рожнятові, у справіза позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради, в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області, в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що 08 квітня 2025 року виконавчим комітетом Рожнятівської селищної ради прийнято рішення № 47/2025 про негайне відібрання малолітніх дітей від відповідачки та доцільність позбавлення її батьківських прав. Прийняттю такого рішення щодо негайного відібрання дітей передували наступні обставини. Так, 22 березня 2025 року до служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради надійшло повідомлення від мешканки селища Рожнятів ОСОБА_6 про те, що знайомий відповідачки ОСОБА_7 привіз та залишив біля її під`їзду малолітніх дітей її племінниці, тобто відповідачки по справі.

Унаслідок вказаного повідомлення терміново було скликано комісію у складі старшого інспектора сектору ювенальної превенції Калуського РВП ГУМП в Івано-Франківській області О. Янківа, працівників ССД Рожнятівської селищної ради О. Гаєвської, ОСОБА_8 і фахівця із соціальної роботи територіального центру соціального обслуговування населення ОСОБА_9 . Комісія здійснила виїзд за адресою, де перебували діти та встановила, що вони мали неохайний вигляд, а також неприємний запах. За результатами такого виїзду комісією було складено відповідний акт та відібрано пояснення у ОСОБА_6 , яка, зокрема, продемонструвала комісії коротке відео та декілька фотографій, на яких відповідачка розважається в товаристві молодого чоловіка у Львові. Крім того, ОСОБА_6 надала комісії розписку про те, що впродовж 22-23 березня 2025 року вона піклуватиметься про дітей та бере на себе відповідальність за їх життя та здоров`я, а також запевнила, що до понеділка, тобто до 24 березня 2025 року відповідачка повернеться до своїх дітей, оскільки уже не вперше залишала їх самих.

24 березня 2025 року до служби у справах дітей було викликано ОСОБА_7 , який надав письмове пояснення про те, що 21 березня 2025 року відповідачка залишила своїх малолітніх дітей на нього без засобів дитячого харчування, засобів гігієни, оскільки, як вона вказала, їй необхідно поїхати до Львова в суд і вечером цього ж дня вона повернеться. Протягом часу, коли діти перебували із ним ОСОБА_1 не цікавилася дітьми, станом їх здоров`я та повідомляла в телефонному режимі, що не знає коли повернеться, оскільки немає чим доїхати.

В подальшому, а саме 24 березня 2025 року, ОСОБА_6 була госпіталізована зі своєю дочкою в обласну дитячу лікарню, а тому за дітьми відповідачки попросила приглянути свою сестру ОСОБА_10 . З пояснень останньої, вона доглядала дітей до 28 березня 2025 року, впродовж цього часу мати дітей ними не цікавилася, а всі спроби вийти із нею на зв`язок були марними.

Згодом працівники служби у справах дітей зв`язалися із відповідачкою за допомогою вайберу, однак вона повідомила, що не може приїхати до дітей, оскільки піклується хворою бабусею та перебуває у місті Моршині, коштів на проїзд у неї немає, вона вирішує питання із житлом. Відповідно ОСОБА_1 був наданий термін до 26 березня 2025 року приїхати до дітей і забрати їх, але з умовою, що вона проживатиме із ними в центрі соціально-психологічної допомоги, що розташований у селищі Верховина. Проте остання попросила надати їй двохмісячний термін для того, щоб вона мала час змінитися і заробити кошти на оренду.

Враховуючи, що ОСОБА_10 не мала більше змоги опікуватися малолітними племінниками, вона прийняла рішення відвезти їх до дитячого відділення Рожнятівської лікарні, повідомивши про це службу у справах дітей. У зв`язку з наведеним терміново було зібрано комісію та прийнято рішення про негайне тимчасове влаштування малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до медичного закладу для надання їм допомоги та проведення обстеження. Однак медичний заклад відмовив у госпіталізації дітей, оскільки у них було скорочено нічний пост, а тому дітей без нагляду дорослих не приймають.

Отже, вказане свідчить про те, що склалася критична ситуація, за якої існувала пряма загроза життю та здоров`ю дітей, пов`язана із залишенням їх на вулиці без нагляду дорослих, а тому комісією було прийнято рішення про тимчасову передачу малолітніх дітей в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_13 . Проте остання не мала можливості прийняти обох дітей, у зв`язку з чим, малолітню ОСОБА_11 влаштовано в сім`ю ОСОБА_14 , яка є кандидатом в опікуни, піклувальники, прийомні батьки.

За таких обставин, поведінка матері, її байдуже ставлення до дітей свідчать про ухилення нею від виконання своїх обов`язків, а отже, є підставою для позбавлення батьківських прав.

Орган опіки та піклування зазначав, що Рожнятівською селищною радою неодноразово надавалася різноманітна допомога сім`ї відповідачки, крім того, служба у справах дітей намагалася посприяти у працевлаштуванні останньої, однак ОСОБА_1 не залишалася на жодній роботі більше одного дня. Також на відповідачку неодноразово надходили різні скарги щодо її перебування у сумнівних компаніях, щодо частого вживання алкогольних напоїв. У зв`язку з цим з нею часто проводилися бесіди, надавалися рекомендації щодо покращення способу життя, зміни поведінки, проте, остання належні висновки із цього не робила. В житлі, яке ОСОБА_1 у 2024 році орендувала було вкрай брудно, організовувалися різні гуляння, а тому власник вимагав від відповідачки звільнити належне йому майно. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 виїхала до місця свого колишнього проживання в Хмельницьку область, однак згодом повернулася в селище Рожнятів та вкотре звернулася до служби у справах дітей, повідомивши, що її вигнали з орендованої квартири та вона не має де проживати із дітьми.

24 лютого 2025 року службою було направлено клопотання до директора шелтера ОСОБА_15 , що в селі Лисець, про надання тимчасового притулку молодій матері ОСОБА_1 з її малолітніми дітьми. Такі дії свідчать про чергове надання відповідачці можливості залишитися з дітьми да змінити своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. Однак і цю пропозиція відповідачка проігнорувала та не змінила свою поведінку, не реагувала на зауваження.

Проживаючи на території Хмельницької області ОСОБА_1 також безвідповідально відносилася до виховання дітей.

Батько малолітнього ОСОБА_12 ОСОБА_5 проходить службу у ЗСУ, до того займався вихованням сина епізодично, вживав спиртні напої, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство щодо відповідачки, яке вчиняв у присутності дітей, що вкотре доводить те, що діти від народження проживали та виховувалися в неблагополучному середовищі, яке несло загрозу їх життя та здоров`я.

Враховуючи викладене, позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на утримання дітей аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області, в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав.

Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування рішення суд вказав на те, що позивач не довів, що поведінка відповідачки відносно її дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Крім того, суд врахував, що відповідачка бажає надалі піклуватися про своїх дітей, а тому позбавлення її батьківських прав щодо них, не відповідатиме її інтересам та інтересам дітей, оскільки такі залишаться без матері.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не врахував обставини, які слугували підставою для звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, зокрема, щодо залишення відповідачкою дітей на тривалий час без нагляду, у зв`язку з чим діти могли опинитися на вулиці, а це в свою чергу становило загрозу для їх життя та здоров`я. Крім того, суд безпосередньо не допитав як свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до яких було влаштовано дітей після їх відібрання, про фізичний, психічний иа психологічний стан малолітніх на час їх відібрання від матері. Також судом не надано оцінку доказам, долученим до позовної заяви щодо того, що служба у справах дітей неодноразово сприяла відповідачці у зміні її ставленні до виконання нею батьківських обов`язків, а також надавала їй різноманітну допомогу, проте відповідачка на шлях виправлення так і не стала, продовжує вести аморальний спосіб життя, це не перше відбірання дітей у неї, її місце проживання чи перебування на час розгляду невідоме. Ба більше, свідоме умисне ухилення матері від виконання своїх обов`язків призвело до того, що у дітей наявні певні проблеми зі здоров`ям. Однак за час перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя загальний стан дітей значно покращився, вони стали активні, охайні, доглянуті та розвинені відповідно до їх віку. Отже, задоволення позову у спірному випадку є виправданим і відповідає інтересам дітей, мати яких не виявляє про них піклування.

Також орган опіки та піклування наголошує на тому, що позбавлення батьківських прав відповідачки не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє її права на спілкування та побачення з дітьми, а також права на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Позиція інших учасників справи

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представники апелянта вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили її задоволити.

Відповідачка апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, оскільки рішення суду правильне, а вона підтримує зв`язок із дітьми.

Представник третьої особи скаргу не визнав, підтримав заперечення відповідачки.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Згідно із свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 16 червня 2023 року, серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2024 року ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).

23 вересня 2024 року ОСОБА_16 та ОСОБА_1 уклали договір оренди житлового приміщення, відповідно до якого ОСОБА_16 зобов`язався надати ОСОБА_1 й членам її родини квартиру строком на 6 місяців загальною площею 50 м.кв., що за адресою: АДРЕСА_1 . Плата за оренду квартири становить 2000 грн за місяць (а.с. 27-28).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї № 70 від 25 вересня 2024 року, комісією встановлено, що будинок в якому проживає ОСОБА_1 повністю придатний для проживання матері з малолітніми дітьми. ОСОБА_1 проявляє стурбованість та зацікавленість у тому, щоб діти проживали разом з нею (а.с. 10).

Згідно із актом обстеження житло-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 № 70 від 18 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , комісією встановлено, що в приміщенні вкрай брудно, одяг та постільна білизна брудні та розкидані, замочені на декілька днів дитячі речі мають неприємний запах. Чистого посуду не виявлено, з їжі наявне лише молоко та залишки попереднього застілля. В будинку стійкий неприємний запах від куріння. ОСОБА_1 попереджено про відповідальність за неналежне виконання нею батьківських обов`язків (а.с. 11).

Згідно із актом обстеження житло-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 № 82 від 25 листопада 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного у зв`язку із повідомленням останньої про те, що господар виселяє її сім`ю із житла, комісією встановлено, що житло вкрай занедбане, навколо повна антисанітарія, засобів дитячої гігієни та продуктів харчування не виявлено. Діти брудні, в`ялі, не доглянуті. Мати дітей попереджено про відповідальність за неналежне ставлення до дітей, зобов`язано здійснити їх медичний огляд. Господар надав термін до 26 листопада 2024 року виселитися із будинку, оскільки мешканка вкрай занедбала житло та влаштовує постійні п`янки (а.с. 12).

24 лютого 2025 року начальник служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради зверталася до директора шелтера Святої Ольги «Лисець» із клопотанням про сприяння в поселенні та тимчасовому проживанні у шелтері з 25 лютого 2025 року самотньої матері ОСОБА_1 з малолітніми дітьми, у зв`язку з тимчасовою відсутністю місця для проживання (а.с. 45).

22 березня 2025 року комісією в складі начальника у справах дітей, старшого інспектора з ювенальної поліції, головного спеціаліста служби у справах дітей, фахівця із соціальної роботи сільської ради, складено акт в присутності тітки ОСОБА_1 ОСОБА_6 про те, що зі слів останньої ОСОБА_1 залишила своїх малолітніх дітей без нагляду на сторонню особу ( ОСОБА_17 ) (а.с. 13).

У поясненнях, наданих 24 березня 2025 року начальнику служби у справах дітей, ОСОБА_7 зазначив, що 21 березня 2025 року ОСОБА_1 залишила на нього своїх дітей, пояснивши, що мала їхати в суд до Львова та обіцяла повернутися до вечора. В телефонному режимі наступного дня повідомила, що не знає коли повернеться, оскільки не має чим добратися, станом здоро`я дітей не цікавилася. У зв`язку з тим, що у нього немає навичок догляду за малолітніми дітьми, не було дитячого харчування та засобів гігієни, він прийняв рішення відвезти дітей до тітки ОСОБА_1 ОСОБА_6 (а.с. 24).

Відповідно до розписки від 22 березня 2025 року, ОСОБА_6 зобов`язалася впродовж 22-23 березня 2025 року включно дбати та піклуватися про дітей своєї племінниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких мати залишила на сторонню особу без достатнього нагляду (а.с. 23).

Згідно із поясненнями ОСОБА_10 , наданими 28 березня 2025 року начальнику служби у справах дітей, 24 березня 2025 року її сестра ОСОБА_6 повідомила, що не може більше піклуватися про дітей ОСОБА_1 , оскільки вимушена лягати в лікарню зі своєю донькою, а тому з того часу і до 28 березня діти перебували під її наглядом. Мати дітей жодного разу не цікавилася їхнім станом здоров`я, безпекою, намагання зв`язатися із нею були марними. Така поведінка матері до дітей була постійною (а.с. 25).

У акті проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 28 березня 2025 року зазначено, що мати дитини за місцем проживання від ранку 21 березня 2025 року відсутня, дітьми не цікавиться, натомість надіслала декілька фото та відео свого відпочинку в колі сторонніх людей. Із пояснень ОСОБА_10 мати регулярно залишає дітей на сторонніх осіб, зникаючи на декілька днів. Коментар спеціаліста: із зовнішнього стоспереження помітно, що дитина недоглянута, одягнута неохайно та має неприємний запах. Влаштувати дитину до медичного закладу виявилося неможливим, оскільки нічного поста у дитячому відділенні немає (а.с. 14-18).

Аналогічна за змістом інформація зазначена і у акті проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 28 березня 2025 року (а.с. 19-22).

Розпорядженням селищного голови Рожнятівської селищної ради від 28 березня 2025 оку № 26, з метою усунення загрози життю та здоров`ю дітей, які внаслідок неналежного виконання щодо них батьківських обов`язків, опинилися у складних обставинах, вирішено негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у матері ОСОБА_1 (а.с. 29).

Рішенням виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області № 47/2025 від 08 квітня 2025 року, також вирішено негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у матері ОСОБА_1 за ухилення від виконання своїх обов`язків по догляду за дітьми, що становить небезпеку для їх життя та здоров`я (а.с. 30).

У довідці-характеристиці від 01 квітня 2025року, складеній старостою Миньовецького старостинського округу Дунаєвецької міської ради, на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено, що вона має двоє неповнолітніх дітей. Певний період проживала разом із співмешканцем ОСОБА_5 , з яким мають офіційно одну дитину, між ними були часті сварки, скандали, періодично жили спільно, сварилися, знову мирилися. ОСОБА_1 безвідповідально відносилася до виховання дітей, в домі було брудно, не було приготованої їжі, діти не доглянуті. Старостат постійно звертався до відповідних служб про неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.36).

Згідно із листом Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області № 55656-2025 від 01 квітня 2025 року, ОСОБА_1 в період часу з 01 квітня 2024 року по 01 квітня 2025 рік до адміністративної відповідальності не притягувалася, інформації стосовно жорстокого поводження з дітьми, зокрема вчинення домашнього насильства відносно дитини, до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області не надходило. ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 08 березня 2024 року за ч.1. ст.173-2 КУпАП, 20 квітня 2024 року за ст. 173-2 КУпАП, 22 квітня 2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.37).

Згідно із інформацією, наданою КУ «Центр надання адміністративних послуг» Дунаєвецької міської ради 11 квітня 2025 року № 81, сім`я ОСОБА_1 характеризувалася низьким рівнем виховного потенціалу, порушенням санітарно-гігієнічних норм проживання. Навики догляду за дітьми та навички самообслуговування у матері сформовані на низькому рівні (а.с. 38).

У інформації, наданій 01 травня 2025 року КНП «Дунаєвецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дунаєвицької міської ради зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має укладену декларацію із сімейним лікарем. Дитина не щеплена у зв`язку з відмовою матері від профілактичних щеплень. Регулярні медичні обстеження дитина не проходила. На телефонні дзвінки із сімейним лікарем мати дитини не відповідала.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не задекларований у зв`язку із відмовою матері надати свідоцтво про народження дитини. 24 січня 2025 року сімейним лікарем був оглянутий на дому. Дитина здорова, не щеплена.

Із пояснень ОСОБА_13 , в сім`ю якої влаштований ОСОБА_4 встановлено, що 27 березня 2025 року дитина прибула у брудному одязі, не міг самостійно сидіти, не повзав, був блідий, пізніше з`ясувалося, що це через низький гемоглобін, боявся води. Але загалом дитина здорова, має ваду зору, яку потрібно постійно контролювати задля уникнення проблем із зором у мабутньому. За місяць перебування у сім`ї став міцнішим, активнішим та багато посміхається (а.с. 70).

Із пояснень ОСОБА_14 , в сім`ю якої влаштована ОСОБА_3 встановлено, що 28 березня 2025 року дитина прибула в поганому стані, голодна, одягнута не по погоді, від дитини був неприємний запах, брудне волосся та нігті. Психологічний стан дитини також був незадовільний, дитина погано спала, плакала, мало реагувала, коли до неї зверталися, агресивно поводилася (а.с. 71).

07 травня 2025 року складено акт про зустріч матері ОСОБА_1 із дітьми, відповідно до якого зустріч відбулася за участю представників органу опіки та піклування, тимчасових вихователів дітей. Під час зустрічі діти пішли на контакт, гралися, контактували між сосбою. Особливої емоційної прив`язаності мати не проявляла, станом здоров`я дітей не цікавилася. Дітям на зустріч принесла шоколадку з горіхами (а.с. 72).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини)).

Стаття 9 Конвенція про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частини друга та третя статті 51 Конституції України).

Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, повагу до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 361/2014/22).

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (частина перша статті 165 СК України).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виходив із того, що позивач не довів, що поведінка відповідачки відносно її дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Крім того, суд вказав, що відповідачка бажає надалі піклуватися про своїх дітей, а тому позбавлення її батьківських прав щодо них, не відповідатиме її інтересам та інтересам дітей, оскільки такі залишаться без матері.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що він зроблений за неповного і невсебічного з`ясування усіх обставин справи та є передчасним, оскільки судом залишено поза увагою той факт, що у матеріалах справи наявні докази на підтвердження неодноразового, свідомого та систематичного невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей.

Так, суд першої інстанції не надав жодної оцінки тому факту, що причиною тимчасового відібрання дітей у відповідачки слугували обставини, за яких остання залишила малолітніх дітей на декілька днів на сторонніх людей без засобів гігієни та належного харчування, тобто в умовах, які загрожували їх здоров`ю та безпеці. Впродовж цього часу дітьми не цікавилася, перебувала в іншій області та не вживала заходів для того, щоб якнайшвидше повернутися до них.

Крім того, як встановленоіз пояснень тіток відповідачки та особи, на яку було залишено дітей, такі дії відповідачка вчиняла неодноразово.

Також судом встановлено, що відповідачка ігнорувала регулярні медичні обстеження дітей, малолітній ОСОБА_4 взагалі не мав укладеної декларації із сімейним лікарем через небажання відповідачки надати його свідоцтво про народження.

Відповідачка вказані обставини належними та допустимими доказами не спростувала.

Ба більше, згідно із актів обстеження житло-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , остання довела орендоване житло до занедбаного стану у зв`язку з чим орендодавець вирішив виселити її із такого. Під час обстеження також було встановлено, що у будинку відсутні засоби гігієни для дітей та засоби харчування, одяг дітей брудний, а діти в`ялі та недоглянуті, тому органом опіки та піклування було прийнято рішення про необхідність попередити відповідачку про зміну ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків.

Однак відповідачка не змінила спосіб життя та свою поведінку щодо дітей, незважаючи на те, що відповідні державні органи доклали чимало зусиль для того, щоб сприяти останній у виконанні своїх батьківських обов`язків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що вона вийшла заміж за ОСОБА_5 та недавно народила ще одну дитину, орендує квартиру в м. Калуш та бажає воз`єднатися з дітьми та своїм чоловіком ОСОБА_5 , який на зараз на війні. Вона приїжджала до дітей час від часу та мала намір їх забрати, але в силу складних обставин не мала змоги це зробити. Мама її померла, інших близьких родичів немає. На запитання суду щодо причин такої ситуації, відповідачка заперечувала, що залишала дітей надовго. Пояснила, що так складалися обставини, в неї були справи, які вона повинна була вирішити. Їй зараз фінансово допомагає чоловік, він зможе демобілізуватися і вона виправить ситуацію.

При цьому, судом також встановлено, що ОСОБА_1 ніде не працювала, постійного місця проживання не має, з реєстрації місця проживання знята, власного житла не мала.

В сукупності наведених обставин та зібраних доказів, колегія суддів приходить висновку, що на час розгляду справи, ОСОБА_1 неналежно виконує батьківські обов`язки, що загрожує безпеці та здоров`ю дітей.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що в спірному випадку наявні достатні підстави для задоволення позову, тобто застосування щодо відповідачки крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що позбавлення батьківських прав не відповідатиме інтересам дітей та їх матері, колегія суддів уважає необґрунтованим.

Апеляційним судом було допитано в якості свідка ОСОБА_13 , в сім`ї якої зараз проживають діти. Свідок суду пояснила, що спочатку в неї був ОСОБА_12 , а тепер передали і дочку ОСОБА_11 . ОСОБА_18 поступив недоглянутим, на свій вік ще не вмів сидіти. В дитини було виявлено анемію, дитина була в`яла та неактивна. Зараз хлопчик почувається добре, покращився його стан, дитина набрала вагу, грається і розвивається. Так само дівчинка, віджила і почувається добре. ОСОБА_1 декілька разів приїжджала до дітей та гралася з ними, діти впізнають її. Однак зустрічі були нетривалі.

Отже, як встановлено апеляційним судом, діти чудово інтегрувалися у сім`ю ОСОБА_13 , загальний стан дітей за час їх проживання там значно покращився, вони почали нормально харчуватися, з`явились елементарні навички самообслуговування, їх рівень розвитку знаходиться в межах норми. За таких обставин, позбавлення батьківських прав в спірному випадку спрямоване саме на захист прав та інтересів дітей, має законну мету і є пропорційним меті позбавлення батьківських прав.

Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав за обставинами цієї справи не може свідчити про її інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що у відповідачки нещодавно народилася третя дитина, і за відсутності позитивних змін у її поведінці та способі життя ця обставина об`єктивно може свідчити про її неспроможність забезпечити належне виконання батьківських обов`язків щодо трьох малолітніх дітей.

Водночас позбавлення відповідачки батьківських прав не тягне для неї невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

У частині другій статті 166 СК України зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її дітей, а таке не звільняє її від обов`язку утримувати їх, суд уважає за необхідне стягувати з неї на користь дітей аліменти на їх утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, оскільки суд першої інстанції не здійснив повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи, що має наслідком невстановлення фактичних обставин справи та скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів уважає за необхідне задоволити апеляційну скаргу, а рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради задоволити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі частини усіх видів доходів , але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на кожну дитину починаючи з дати подання позову до досягнення ними повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта