справа № 759/6209/24 головуючий у суді І інстанції Журибеда О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Березовенко Р.В.,

суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» поданою представником - Македоном Олександром Андрійовичем на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2024 року представник АТ «Універсал банк» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив:

стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 14 лютого 2019 року у розмірі 97 812,58 грн станом на 15 січня 2024 року та витрати по оплаті судового збору.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом позивач АТ «Універсал банк» посилається на наступне.

У жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

14 лютого 2019 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що остання разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг.

Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач також підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .

Згідно з тарифами банку: пільговий період за карткою складає до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,2% на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості).

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 15 січня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 97 812,58 грн, з яких: 97 812,58 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 22 271,58 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник Хомич АТ «Універсал Банк» - Македон Олександр Андрійович 02 липня 2025 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідач висловила свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Відтак, сторонами були погоджені усі істотні умови договору. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, період, за який нарахована заборгованість.

Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Враховуючи, що відповідачка неодноразово проводила банківські операції із використанням банківської картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів в торгових точках та ін.), відповідачка надала свою згоду із змінами, доповненням до Договору про надання банківських послуг від 14 лютого 2019 року.

Витяг з Умов та Тарифи за карткою, наявні у матеріалах справи, враховуючи специфіку надання банківських послуг, неодноразово оновлювалися та доповнювалися у відповідності до вимог діючого законодавства і актуальні Умови можна знайти на офіційному сайті банку.

Відповідачка не надавала банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), а тому у неї виникла заборгованість.

Враховуючи, що у відповідачки прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте відповідачка на контакт не виходила та не вчиняла жодні дії, направлені на погашення заборгованості у зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 Розділу ІІ Умов, кредит став у формі «на вимогу».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» поданою представником - Македоном Олександром Андрійовичем на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

18 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кучерук М.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти доводів апелянта вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву від 14 лютого 2019 року, в результаті чого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно із п. 2 і 3 анкети-заяви ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням цієї анкети-заяву, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилась з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), та отримала їх примірники у мобільному додатку, підтвердила, що вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до підрозділу 1 «Терміни та визначення» розділу І «Загальні умови» Витягу з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank І Universal Bank (далі Умови), договір про надання банківських послуг «Monobank» - це укладений між банком та клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank», паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів.

Згідно Умов і правил, анкета-заява до договору про надання банківських послуг monobank (анкета-заява) - письмове або електронне звернення клієнта до банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених договором, підписана клієнтом анкета-заява є підтвердженням укладення Договору.

Відповідно до п. 2.3. Умов і правил, відповідно до статті 628 ЦК України договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка, депозитного договору, договору про надання кредиту. До відносин між сторонами (в тому числі з питань внесення змін до договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі.

Положенням п. 2.4 Умов і правил визначено, що своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився та погоджується з умовами договору, зокрема паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту та тарифами, встановленим в договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, передбаченими договором правами та обов`язками сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена в п.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Положенням п. 2.12 Умов і правил визначено, що клієнт, уклавши договір, шляхом підписання анкети-заяви, підтверджує, що клієнт до укладення ним договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту, як це вимагає законодавство про споживче кредитування, та отримав відповідні документи від банку і погоджується з ними, зокрема, щодо: умов кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний, типу процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом.

Частиною 6 Умов і правил визначено, що банк та клієнт погодили, що всі правочини можуть вчинятись сторонами або кожною стороною окремо з використанням удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку. З урахуванням п. 3 ст. 631 ЦК України сторони встановлюють, що умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до укладення договору та стосуються надання клієнтом банку підтверджень, погоджень, повідомлень, підписів з використанням клієнтом ОТР-пароля. Сторони визнають, що усі надані клієнтом за допомогою ОТР-паролю підтвердження, погодження, повідомлення, підписи до укладення цього Договору є дійсними та такими, що прирівнюються до документів підписаних клієнтом власноручним підписом та є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до положень п.п. 5.9 п. 5 розділу ІІ Умов на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році за процентними ставками, зазначеними у тарифах.

У п.п. 5.11 п. 5 розділу ІІ Умов зазначено, що клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами.

Згідно з тарифами банку, пільговий період за карткою «Monobank» встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001%; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,1% на місяць на залишок заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості).

Пунктом 5.15 розділу ІІ Умов і правил встановлено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за Кредитом, клієнт сплачує банку відсотки у подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в тарифах.

Відповідно до п. 5.16 розділу ІІ Умов і правил, у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

У випадку настання істотного порушення клієнтом зобов`язань банк не пізніше наступного робочого дня у мобільному додатку не пізніше 3-х робочих днів за допомогою месенджерів та sms направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, що передбачено п. 5.17 розділу ІІ Умов і правил.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором за період з 24 жовтня 2020 року по 15 січня 2024 року станом на 15 січня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 97 812,58 грн, з них 97 812,58 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 05 березня 2025 року ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 , чорна картка, зі строком дії до 09/28.

На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала у розпорядження картку monobank «Чорна карта» з кредитним лімітом, який 14 лютого 2019 року було встановлено через мобільний додаток у розмірі 10 000,00 грн, який в подальшому був неодноразово збільшений, і востаннє 25 лютого 2021 року був збільшений до 70 000,00 грн, що підтверджено довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту.

До договору банком долучено паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. При цьому в паспорті споживчого кредиту зазначено, що документ споживач підписує через мобільний додаток в електронному вигляді до підписання договору, однак фактичний підпис відповідача в такому документі відсутній. Також відсутні докази підписання споживачем паспорту споживчого кредиту в електронному вигляді.

Відповідно до наданих банком виписок про рух коштів по картці № НОМЕР_2 за період з 23 липня 2021 року по 15 січня 2021 року заборгованість відповідача становить 27 812,58 грн.

Відповідно до відповіді на відзив, наданої представником позивача, та доданої до неї виписки, заборгованість відповідачки за договором про надання банківських послуг, з урахуванням сплати частини заборгованості відповідачем станом на 05 березня 2025 року складає 95 299,58 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 95 299,58 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції вважав доведеним, що відповідачка належним чином не виконує свої кредитні зобов`язання. Однак, із виписки з рахунку встановлено, що АТ «Універсал Банк» нараховував проценти не на суму кредиту, а на суму кредиту збільшеного на розмір процентів за попередній місяць. Крім того в розстрочку переводилися витрати, які реально здійснені не були. Таким чином у розстрочку були переведені платежі, які не здійснювалися, що у свою чергу збільшило розмір кредиту та відповідно розмір загальної заборгованості. Крім того, у виписці з рахунку наявні відрахування з коментарем «платіж розстрочки» без зазначення дати, у яку така розстрочка надана, що не дає можливості перевірити факт надання такої розстрочки і встановити наявність поточної та/або простроченої заборгованості. Також до суми заборгованості було включено сплачений судовий збір, зокрема за 27 лютого 2024 з картки здійснена операція «нарахування судових витрат» у розмірі 3 028 грн. За таких обставин розрахунок заборгованості суд визнав недопустимим доказом, оскільки він не відображає реальних витрат та не узгоджується з випискою з рахунку. У зв`язку з чим, зменшив суму заборгованості за тілом кредиту відповідно до виписки по рахунку станом на 15 січня 2024 року, а також зменшив заборгованість за рахунок протиправно нарахованих відсотків у розмірі 2 513, 00 грн та суми судового збору 3 028,00 грн, та стягнув залишок суми заборгованості у розмірі 22 271,58 грн.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Особливістю проекту «Monobank» є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно, без відділень.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнила і підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку, яка здійснила ідентифікацію та верифікацію клієнта.

У цій справі сторони не заперечували факт укладення між ними у встановлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно тарифів та повернути кредит.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий їй поточний рахунок, користувалася кредитними коштами та періодично погашала заборгованість, що підтверджується наданими розрахунком заборгованості та виписками.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості, який не суперечить виписці із банківської картки, є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14 лютого 2019 року, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором від 14 лютого 2019 року станом на 15 січня 2024 року за період з 24 жовтня 2020 року становить 97 812,58 грн.

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Однак із виписки по рахунку станом на 01 березня 2025 року встановлено, що АТ «Універсал Банк» штучно збільшував розмір кредиту відповідачки та відповідно розмір загальної заборгованості, яка за тілом кредиту не могла перевищувати максимум кредитного ліміту у 70 000,00 грн, однак згідно розрахунку заборгованості становила 97 812,58 грн.

Крім того, у виписці з рахунку наявні відрахування з коментарем «платіж розстрочки» без зазначення дати, у яку така розстрочка надана, що не дає можливості перевірити факт надання такої розстрочки і встановити наявність поточної та/або простроченої заборгованості.

Також 27 лютого 2024 року банком без погодження з кредитором здійснено списання з картки «нарахування судових витрат» у розмірі 3 028,00 грн.

Отже, враховуючи, що станом на січень 2024 року заборгованість ОСОБА_1 відповідно до виписок по рахунку становила 27 812,58 грн, за вирахуванням відсотків у розмірі 2 513, 00 грн та суми судового збору 3 028, 00 грн., місцевий суд правомірно стягнув з відповідачки на користь банку заборгованість у розмірі 22 271,58 грн.

Посилання апелянта на погодження сторонами Умов і правил надання банківських послуг колегія суддів відхиляє оскільки у даному випадку банк мав довести належними і допустимими доказами саме заявлену до стягнення суму заборгованості ОСОБА_1 станом на 15 січня 2024 року. Проте належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за тілом кредиту суду надано не було. У даному випадку поданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки він повністю суперечить даним виписки по рахунку боржника, яка наявна у матеріалах справи. При цьому, також не містить будь яких доводів з приводу нарахування заявленого розміру заборгованості, спростування саме розміру заборгованості визначеного судом першої інстанції і апеляційна скарга, яка зводиться лише до посилань на норми права та умови договору.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумаченню норм права на розсуд апелянтів.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» поданою представником - Македоном Олександром Андрійовичем - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова