ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м.Суми

Справа №583/5882/24

Номер провадження 22-ц/816/1359/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Сізова Д. В.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року, в складі судді Соколової Н.О., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

26 листопада 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладених між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 кредитних договорів позичальнику надано кредитні кошти, а саме:

за кредитним договором № 201 від 13 жовтня 2020 року 10000 грн;

за кредитним договором № 501 від 15 грудня 2020 року 10000 грн;

за кредитним договором № 801 від 19 травня 2021 року 20000 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитними договорами, станом на 09 вересня 2024 року виникла заборгованість:

по кредитному договору № 201 від 13 жовтня 2020 року 10555,19 грн, з яких: 5367,03 грн заборгованість за кредитом; 1,16 грн заборгованість процентами; 5187 грн заборгованість за комісією;

по кредитному договору № 501 від 15 грудня 2020 року 10645,31 грн, з яких: 6158,86 грн заборгованість за кредитом; 1,45 грн заборгованість процентами; 4485 грн заборгованість за комісією;

по кредитному договору № 801 від 19 травня 2021 року 28858,17 грн, з яких: 15854,51 грн заборгованість за кредитом; 4 грн заборгованість процентами; 12999,66 грн заборгованість за комісією.

Загальна сума заборгованості по вказаних кредитних договорах станом на 09 вересня 2024 року склала 50058,67 гривень, яку банк просив стягнути на свою користь та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами в сумі 27387, 01 грн, а також судовий збір в сумі 1325,05 грн, а всього 28712, 06 грн 06 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити задоволені позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості на суму 9474,00 грн неправомірно нарахованих і сплачених комісій до 17913,01 грн.

Не погоджується із стягненням судом в рахунок заборгованості по кредитах нарахованих сум комісії та вказує, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Зазначає, що у п.п. 4, 4 та 5 заяв відповідно встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99 %, 2,99 % та 3,99 % відповідно, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Нарахована заборгованість по комісії не підлягає стягненню з відповідачки, тому позов у цій частині не підлягає задоволенню, а сплачену комісію необхідно зарахувати як погашення по тілу кредиту.

Вважає, що її заборгованість по кредитах разом становить 17913,01 грн, з яких: 17906,40 грн заборгованість за сумою кредиту (тіло), 6,61 грн заборгованість по процентах.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ «ПУМБ» не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» у зв`язку з чим підписала:

13 жовтня 2020 року заяву №4201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб;

15 грудня 2020 року заяву №501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб;

19 травня 2021 року заяву №801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а.с. 7-10).

За умовами кредитного договору № 201 від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 видано кредит в сумі 10000 грн, строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка складає 107, 1138%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% (а.с. 7).

За умовами кредитного договору № 501 від 15 грудня 2020 року, ОСОБА_1 видано кредит в сумі 10000 грн, строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка складає 77, 0411%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99% (а.с. 8).

За умовами кредитний договору № 801 від 19 травня 2021 року, ОСОБА_1 видано кредит в сумі 20000 грн, строк кредиту 24 місяці, реальна річна процентна ставка складає 106, 674%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% (а.с. 9-10).

Зазначене також підтверджується паспортами споживчого кредиту до вказаних вище заяв.

Перерахування кредитних коштів на рахунки, відкриті позивачем на ім`я ОСОБА_1 , підтверджується платіжними інструкція від 13 жовтня 2020 року, від 15 грудня 2020 року, 19 травня 2021 року (а.с. 18зв.-19).

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитними договорами не виконує, термін сплати коштів порушено.

09 вересня 2024 року АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_1 надіслано письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредитних договорах №201, №501 та №801 в загальному розмірі 50058, 67 грн (а.с. 25-27).

Частково задовольняючи позов АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 201 від 13 жовтня 2020 року, № 501 від 15 грудня 2020 року, № 801 від 19 травня 2021 року, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту укладення між сторонами цих кредитних договорів, досягнення усіх істотних умов кредитування, у тому числі щодо розміру процентної ставки, отримання відповідачкою кредитних коштів, тому права банку підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути суму заборгованості за тілом кредиту та відсотків у загальному розмірі 27387,01 грн.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Підставами позовних вимог АТ «ПУМБ» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитних договорів та стягнення заборгованості за тілом кредитів, процентами та комісії визначеними відповідно до умов кожного з договорів та підписаних відповідачкою паспортів споживчого кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і нею підписані паспорти споживчого кредиту, що згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при укладенні між сторонами кредитних договорів № 201 від 13 жовтня 2020 року, № 501 від 15 грудня 2020 року, № 801 від 19 травня 2021 року було погоджено в письмовому вигляді істотні умови кредитування, в тому числі розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, тому права позивача підлягають захисту шляхом стягнення нарахованої заборгованості за тілом кредиту по кожному з договорів та процентів.

При цьому із наданого розрахунку заборгованості по кредитних договорах вбачається, що крім тіла кредиту та відсотків по кожному кредиту, банком нараховувалася комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Так, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитних договорах від № 201 від 13 жовтня 2020 року, № 501 від 15 грудня 2020 року, № 801 від 19 травня 2021 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Оскільки банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні договору, то комісія по кредитних договорах нараховувалася безпідставно, тому сплачені суми комісії по кожному із кредитів підлягають зарахуванню на погашення заборгованості.

Так, за кредитним договором № 201 від 13 жовтня 2020 року слід відмовити у стягненні з відповідачки комісії у розмірі 5187,00 грн, а сплачену відповідачкою комісію у розмірі 4389,00 грн зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість кредиту до 978,03 грн (5367,03 грн - 4389,00 грн).

За кредитним договором № 501 від 15 грудня 2020 року слід відмовити у стягненні з відповідачки комісії у розмірі 4485,00 грн, а сплачену відповідачкою комісію у розмірі 2691,00 грн зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість по сумі кредиту до 3467,86 грн (6158,86грн - 2691,00 грн).

За кредитним договором № 801 від 19 травня 2021 року слід відмовити у стягненні з відповідачки комісії у розмірі 12999,66 грн, а сплачену відповідачкою комісію у розмірі 2394,00 гривень зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість по сумі кредиту до 13460,51 грн (15854,51 грн - 2394,00 грн).

Всього комісії сплачено на суму 9474,00 грн.

У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 61-1536св17, постанові від 02 жовтня 2019 року справа № 640/2755/16-ц.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає обґрунтованими вимоги про зарахування сум сплаченої комісії по кредитах в рахунок погашення заборгованості із остаточним визначенням до стягнення заборгованості по кредитних договорах у загальному розмірі 17913,01 грн (27387,01 грн - 9474,00 грн)

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ «ПУМБ» та стягнення із ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитними договорами № 201 від 13 жовтня 2020 року, № 501 від 15 грудня 2020 року, № 801 від 19 травня 2021 року у загальному розмірі 17913,01 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову (на 35,8 %) рішення суду підлягає зміні в частині стягнення судового збору за подання позову із визначенням до стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 867,22 грн фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

При задоволенні апеляційної скарги із ОСОБА_1 на її користь за рахунок АТ «ПУМБ» підлягає компенсації 1256,86 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Застосувавши правило взаємозаліку обов`язку сторін зі сплати судових витрат одне одному, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 468/1095/15-ц, остаточно з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 389,64 грн (1256,86 грн 867,22 грн).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитними договорами № 201 від 13 жовтня 2020 року, № 501 від 15 грудня 2020 року, № 801 від 19 травня 2021 року у розмірі 17913 гривень 01 копійку.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року змінити в частині стягнення судового збору за подання позову.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 389 гривень 64 копійки судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

Д. В. Сізов