Справа № 569/5340/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі судового засідання Солдатовій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія" "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ТОВ "ФК "Солвентіс" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 101926061 від 15.03.2021 року в розмірі 49000 грн., понесених судових витрат у сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 15.03.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 01926061. Договір підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Мілоан» кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн.

23.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено відступлення прав вимоги №03Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № 101926061 від 15.03.2021 року, відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача .

24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» передало (відступає) ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» приймає належні ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової Вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу 1/15 від 24.01.2022, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 49000 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 39000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 49000 грнгрн, а також судові витрати, з яких 2422,40 грн. судовий збір та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі.

Представником відповідача-адвокатом Бойчуком К.М. подано заяву в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та без участі ОСОБА_2 . Позовні вимоги не визнають з причин викладених в заяві про перегляд заочного рішення. В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача - адвокат Бойчук К.М. зазначає, що станом на час укладення кредитного договору відповідач погоджував та підписував лише заявку на отримання кредиту, а поданий позивачем варіант кредитного договору, який нібито укладала ОСОБА_1 та який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, то він є нікчемним. Крім того у справі відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з цим кредитним договором і правилами, які розміщені на ВЕБ-сайті товариства та погодився з ними. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

15.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №101926061 відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п.1.2. сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредит надається строком на 30 днів з 15.03.2021р., дата повернення кредиту 14.04.2021р.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Проценти за користування кредитом: 9000 грн., які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору).

Даний договір підписаний за допомогою електронного цифрового підпису позичальника.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Мілоан», загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №101926061 від 15.03.2021 року становить 49000 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 39000 грн - сума заборгованості за відсотками.

23.06.2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитним договором №101926061 від 15.03.2021 року, на підставі договору відступлення прав вимоги №03Т.

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №101926061 від 15.03.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення № 1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» від 01.07.2025 року та відповідного наказу № 70-к від 01.07.2025 року, з цієї дати змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на Товариство з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія" "Солвентіс".

Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015р., який набрав чинності 30.09.2015р., на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Отже, ТОВ «ФК «Солвентіс», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором у відповідних сумах, які також підтверджуються іншими наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, матеріалами справи встановлено факт укладання 15.03.2021р. між ТОВ«Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит № 101926061 та перерахуванням кредитних коштів відповідачу у розмірі 10000 грн.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "ФК"Солвентіс" в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 101926061 від 15.03.2021 року в сумі 10000 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом слід зазначити наступне.

Згідно з п. 1.2 договору, сума кредиту становить 10 000 грн.

Відповідно до п. 1.3. договору, кредит надається строком на 30 днів з 15.03.2021р.

Проценти за користування кредитом: 9000 грн., які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору).

Відповідно до п.п. 1.6., 1.7. стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5, 00% за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.

Слід звернути увагу на те, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за кредитним договором перевищує 30 днів.

Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 10000 грн. слід проводити із відсоткової ставки 3%, яка обмежується 30 днями та їх загальний розмір складає 9000 грн.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами у сумі 39000 коп. позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за в розмірі 9000 грн. - в межах строку користування кредитом.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, щовитрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, щорозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат у справі, суду надано:На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №43657029 від 01 листопада 2024 року, укладеного з ОСОБА_3 , детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК""Солвентіс" щодо стягнення кредитної заборгованості.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року та додаткової угоди до нього, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони, часткове задоволення позовних вимог, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 939,30 грн судового збору (19000 грн х 2422,40 грн/49000 грн).

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст.525,526,626, 627 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», суд,-

ухвалив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ФК""Солвентіс" (, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК""Солвентіс", заборгованість за кредитним договором № 101926061 від 15.03.2021 року у розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК""Солвентіс" сплачений судовий збір в розмірі 939 (дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК""Солвентіс", судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

У решті вимог позивача відмовити.

Рішення може бути оскаржене у Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя