КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

19 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Кобилянської Дар`ї Миколаївни, яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімбо Про» про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 27 жовтня 2025 року Кобилянська Д.М., яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, подала до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу.

Звертаючись до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, Кобилянська Д.М., яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, одночасно подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року представник заявника зазначає, що при зверненні до Київського апеляційного суду вперше, апеляційну скаргу було подано в межах передбаченого строку, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу було повернуто через відсутність належних документів, які підтверджують повноваження представника заявника, відтак Головне управління Державної податкової служби в Одеській області повторно у найкоротший термін звертається з апеляційною скаргою. Пояснює, що на повторний строк звернення до суду апеляційної інстанції вплинуло велике навантаження представника Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, перебої з електропостачанням та систематичні повітряні тривоги, що зумовлює працівників державного органу переміщатись в укриття та покидати своє робоче місце.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника Головного управління Державної податкової служби в Одеській області - Кобилянської Д.М., залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання нової редакції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску такого строку у період з 17.02.2025 року (дати, коли представник заявника отримала копію ухвали Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги) по 27.10.2025 року (дати, коли представник заявника повторно звернулась із апеляційною скаргою) із зазначенням поважних причин його пропуску та надати докази на їх підтвердження.

Роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

16 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» надійшла заява Кобилянської Д.М., яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, про усунення недоліків апеляційної скарги.

У вказаній заяві представниця Головного управління Державної податкової служби в Одеській області - Кобилянська Д.М., просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року, мотивуючи тим, що лише у жовтні 2025 року скаржником було отримано платіжну інструкцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки протягом березня-жовтня 2025 року фінансування здійснювалось не в повній мірі та не покривало в повному обсязі витрати на сплату судового збору в цей період, за таких обставин Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області проводилась лише першочергова сплата судового збору, яка не покривала весь обсяг судового оскарження контролюючого органу.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши вказані представницею Головного управління Державної податкової служби в Одеській області - Кобилянською Д.М., підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшов висновку про визнання таких підстав неповажними, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Приписи п. 4 ст. 357 ЦПК України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів цивільного судочинства.

При цьому в разі подання апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними. Тобто, поновлення строку (у випадках, що не віднесені до регламентованих частиною другою статті 358 ЦПК України) не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від установлених обставин, доводів і доказів сторін.

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2025 року представниця Головного управління Державної податкової служби в Одеській області - Кобилянська Д.М., вперше звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою без надання документа про сплату судового збору (а.с. 95-108).

Колегія суддів зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому заявник, подаючи вперше апеляційну скаргу без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права.

У свою чергу, дотримання вимог ЦПК України щодо належного оформлення апеляційних скарг залежить виключно від особи, яка подає апеляційну скаргу. До того ж, право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала у зв`язку із тим, що додана до апеляційної скарги довіреність, видана у порядку передоручення, сформована у електронному кабінеті Кобилянької Д.М., не підтверджує її повноваження на представлення інтересів Головного управління Державної податкової служби в Одеській області у Київському апеляційному суді у порядку самопредставництва, у тому числі і право підписувати апеляційну скарга (а.с. 112).

Вищевказану ухвалу Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року було доставлено Кобилянській Д.М. до електронного кабінету підсистеми ЄСІТС - «Електронний суд» 17 лютого 2025 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с. 113 звор.).

Разом з тим представниця заявника - Кобилянська Д.М. - вдруге звернулася з апеляційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року, поданою 27 жовтня 2025 року поза межами встановленого процесуального строку, тобто більш ніж через вісім місяців з моменту отримання копії ухвали Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року про повернення апеляційної скарги, поданої вперше.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку (зокрема постанови від 07 червня 2018 року у справі № 822/276/17, від 30 вересня 2021 року у справі № 826/16458/18, від 23 грудня 2022 року у справі № 380/17601/21 та інші).

Верховний Суд звертає увагу на те, що сама по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого ЦПК України та наданого судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Правову позицію стосовно окресленого питання викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 у справі № 640/3393/19, де зазначено, що «особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення».

Отже обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Такі висновки наведені в постанові Верховного Суду від 04.04.2024 року у справі № №560/770/23.

Разом з цим, заявник не був позбавлений можливості звернутися до суду апеляційної інстанції протягом тридцятиденного строку з дня отримання копії судового рішення з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Колегія суддів виходить з того, що Кобилянською Д.М., яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, не наведено і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне звернення з апеляційною скаргою на рішення суду внаслідок непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення особи.

Враховуючи викладене, клопотання Кобилянської Д.М., яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року задоволенню не підлягає, оскільки вказані представницею заявника підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Кобилянської Д.М., яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Кобилянської Дар`ї Миколаївни, яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Кобилянської Дар`ї Миколаївни, яка представляє інтереси Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л.П. Сушко
СуддіЄ.В. Болотов С.Г. Музичко