УХВАЛА

16 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 947/12640/24

провадження № 61-15598ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року (повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просивстягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 суму майнової шкоди, яка складає 25 920,65 грн; суму відновлювального ремонту в розмірі - 42 481,25 грн, судові витрати у розмірі 4 234,20 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6 815,52 грн, витрати на надсилання поштових повідомлень про експертний огляд - 186,00 грн, 3 % річних у розмірі 376,68 грн та інфляційні втрати у розмірі 548,58 грн, які нараховує від дня визнання відповідачки винуватою у скоєнні передбаченого статею 124 КУпАП адміністративного правопорушення - 25 січня 2024 року - на загальну суму заборгованості 68 401,90 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, судові витрати на проведення судово-психологічної експертизи щодо відшкодування моральної шкоди - 16 900 грн, суму моральної шкоди, яку обґрунтовує пригніченим станом через ДТП, пошкодженням його улюбленого автомобіля, від чого постраждали і члени його сім`ї, що призвело до розладу стосунків, тривалий час вимушено довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, багато запланованих справ довелося відкласти, а від деяких відмовитися, погіршенням здоров`я через стрес, і таку шкоду оцінює з урахуванням висновку психологічної експертизи у розмірі 13 мінімальних заробітних плат, що становить 104 000 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди, яка складає 25 920,65 грн, суму відновлювального ремонту в розмірі 42 481,25 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6 815,52 грн, 186 грн, 3 % річних у розмірі 807,37 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 100,67 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, судові витрати за проведення судово-психологічної експертизи щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 900 гривень, моральну шкоду у розмірі 104 000 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 234,20 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 задоволено частково. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 16 560,60 грн, у відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2885,60 грн. Здійснено поворот виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди у сумі 23954,02 грн шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 23954,02 грн.

ОСОБА_1 08 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, якою відмовлено або зменшено стягнення за підтвердженими позиціями (зокрема: відмова у стягненні вартості ремонту 42481,25 грн, витрат на експертизу 6815,52 грн, витратна надсилання повідомлень 186,00 грн, судового збору 4234,20 грн, зменшення майнової шкоди з 25920,65 грн до 16560,60 грн, зменшення моральної шкоди з 104000,00 грн до 2000 грн, скасувати розпорядження про поворот виконання у сумі 23954,02 грн) та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 173 327,16 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки виявлені в апеляційній постанові системні недоліки (довільні зменшення сум, відмови без аналізу доказів, відсутність розрахункової методики, необґрунтований поворот виконання) мають правове значення і створюють ризик неоднакового застосування норм права. Проте посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року (повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат