Справа № 358/429/25 Провадження № 2/358/459/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно (житловий будинок) в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку набувальної давності за кожним на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., житловою площею 30,80 кв.м., допоміжною площею 27,60 кв.м. та господарськими будівлями та спорудами: прибудова «а», сарай «Б», убиральня «В», погріб «Г/п», криниця /2 №1 вигрібна яма №2, ворота з хвірткою №3, огорожа №4.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони з грудня 1990 року постійно та безперешкодно проживають в житловому будинку за АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка є тіткою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом ЗАГС Київської області за актовим записом №102 від 24.09.1981 року, якій належав вище зазначений житловий будинок. Після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, оскільки тітка була одинокою. ОСОБА_2 також не мала змоги оформити право власності на даний житловий будинок у порядку спадкування за законом, з причин того, що племінники не можуть бути спадкоємцями за законодавством, яке існувало на момент смерті спадкодавця. Тобто, на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року, норми якого не відносили племінників до кола спадкоємців за законом. Станом до грудня 1990 року, даним житловим будинком ніхто не користувався. З грудня 1990 року та станом на сьогодні вона ОСОБА_2 разом із чоловіком постійно проживають, самостійно володіють житловим будинком, відкрито й безперешкодно користуються ним та залишаються єдиними добросовісними володільцями і користувачами вказаного житла. Здійснюють поточний ремонт, утримують будинок, сплачують всі комунальні платежі, що підтверджується письмовими доказами. Посилаючись на положення ст. 328 ч.1, ст. 344 ЦК України позивачі просять задовольнити їх вимоги.

Представник позивачів ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачів, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач Богуславська міська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнають і просять розглянути справу без участі представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачами, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з грудня 1990 року по теперішній час фактично проживають та продовжують володіти і користуватися житловим будинком, що розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., житловою площею 30,80 кв.м., допоміжною площею 27,60 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: прибудова «а», сарай «Б», убиральня «В», погріб «Г/п», криниця 1/2 №1 вигрібна яма №2, ворота з хвірткою №3, огорожа №4, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 20.03.2025 (а.с.16).

Відповідно до довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №БЦ147/1 від 17.01.2025, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 15.06.1999 виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради (книга 29, реєстр № 4002) (а.с. 20).

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київської області від 24.09.1981, актовий запис № 102, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

Згідно даних технічного паспорта виданого ТОВ «Проект Монтаж - Буд» ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 має такі технічні характеристики: житловий будинок 1969 року забудови, загальною площею 58,40 кв.м., житловою площею 30,80 кв.м., допоміжною площею 27,60 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: прибудова «а», сарай «Б», убиральня «В», погріб «Г/п», криниця 1/2 №1 вигрібна яма №2, ворота з хвірткою №3, огорожа №4 (а.с. 21-23).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безперешкодно користуються усім будинком, обробляють прибудинкову територію біля нього, вчасно сплачують комунальні платежі, що підтверджується копією договору про користування електричною енергією укладеного з «Богуслав РЕМ» від 23.02.2000, копією договору про надання послуг електрозв`язку укладеного з КОФ ВАТ «Укртелеком» №673606 від 06.05.2000, копією договору про надання послуг з газопостачання укладеного з «Богуславська ФЕГГ» від 05.09.2000 та копіями квитанцій про оплату наданих послуг. У житловому будинку здійснено поточний та капітальний ремонт, що підтверджується накладною № 11 від 05.07.2005, накладною №263 від 22.03.2006, накладною №139 від 15.03.2006 та накладною №96 від 02.06.2006 (а.с. 24-59).

У встановленому порядку право власності на житловий будинок, у якому проживають позивачі, ніхто не оформив.

Володіння позивачами зазначеним будинком не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Задовольняючи вимоги позивачів суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивачі надали суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачами по 1/2 частині житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 328 ч. 1, 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку набувальної давності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., житловою площею 30,80 кв.м., допоміжною площею 27,60 кв.м. та господарськими будівлями та спорудами: прибудова «а», сарай «Б», убиральня «В», погріб «Г/п», криниця 1/2 №1 вигрібна яма №2, ворота з хвірткою №3, огорожа №4.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку набувальної давності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., житловою площею 30,80 кв.м., допоміжною площею 27,60 кв.м. та господарськими будівлями та спорудами: прибудова «а», сарай «Б», убиральня «В», погріб «Г/п», криниця 1/2 №1 вигрібна яма №2, ворота з хвірткою №3, огорожа №4.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов