Провадження №2/592/3825/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка просить збільшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму ля дитини відповідного віку.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 23.12.2014 з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.05.2023 дочці виповнилося вісімнадцять років. Вважає, що розмір аліментів має бути збільшений до 1 / 4 частини усіх видів доходів. Відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі.

Відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що позивачка живе з дітьми у Італії. Вважає, що немає підстав для збільшення розміру аліментів. Його матеріальне становище не змінилося. Він має борги по кредитах, утримує непрацездатних батьків. ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилася дочка ОСОБА_5 , яку він зобов`язаний утримувати.

Позивачка подала письмові пояснення на відзив та зазначила наступне. Відповідач не сплачує аліменти на утримання повнолітньої дитини. Заявлений розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини передбачений законодавством. Вважає, що відповідач не утримує своїх батьків адже вони отримують пенсію.

Учасники розгляду повідомлені про час і місце судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Поряд з цим підстав визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи немає.

Відтак суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників розгляду які не з`явилися.

Процесуальні дії у справі.

03.11.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін о 09-00 год. 04.12.2025.

05.12.2025 ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судовий розгляд на 24.12.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, вивчивши матеріали справи, установив, що сторони мають дітей, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.05.2018 у справі №592/2267/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

З рішення вбачається, що позивачка у тій справі просила стягнути аліменти на дітей у розмірі 1 / 3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Відповідач на той час не мав постійної роботи та не мав інших утриманців.

Зазначене рішення перебуває на примусовому виконанні. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості. Станом на 01.06.2024 відповідач мав борг по аліментам у сумі 47 995 грн. З червня 2023 року розрахунок аліментів здійснювався на одну дитину у розмірі 1 / 6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

Також суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідача народилася дочка ОСОБА_5 .

Встановлені обставини визнаюся сторонами та підтверджуються свідоцтвами про народження дітей, зазначеним рішенням суду, розрахунком заборгованості.

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення

Відповідач надав копії пенсійних посвідчень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ці докази відповідач подав на підтвердження наявності непрацездатних батьків яких він утримує. Проте тільки цих свідоцтв недостатньо для встановлення заявленого факту. Свідоцтва не підтверджують родинних стосунків відповідача з цими особами. Також не підтверджують які саме витрати несе відповідач на утримання цих осіб. Відповідач не надав доказів, щодо розміру пенсії цих осіб тощо, наявності або відсутності братів чи сестер які також мали надавати допомогу цим особам тощо.

На підставі ч. 1 ст. 80 ЦПК України суд вважає, такі докази недостатніми для встановлення факту наявності на утриманні непрацездатних батьків, а тому відхиляє їх.

Зміст спірних правовідносин

З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст. 181, 182, 192 СК України.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведені норми передбачають обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення повноліття. Батьки утримують дітей за взаємною згодою або за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів враховуються наведені вище обставини, зокрема наявність інших утриманців.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

З наведених положень нормативних актів вбачається, що законодавство передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з`ясуванню підлягає матеріальний і сімейний стан, погіршення чи поліпшення здоров`я як платника аліментів, так і стягувача.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22.

Разом з цим слід звернути увагу на наступне.

Звертаючись з позовом позивачка пов`язувала підставою для збільшення розміру аліментів той факт, що у відповідача припинився обов`язок по утриманню дитини яка стала повнолітньою. Також зазначала, що відповідач улаштувався на роботу. Відповідач заперечував проти позову з тих мотивів, що у нього з`явилися ще малолітня дитина, яку він має утримувати. Згідно з п. 3 ст. 182 СК України ця обставина має бути врахована судом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи наведене та розглядаючи справу у межах заявлених вимог суд вважає, що позивачка не довела підстав для збільшення розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У відповідача народилася дитина яку він має утримувати, а досягнення однією з дітей повнолітнього віку є недостатньою підставою для збільшення розміру стягнення аліментів.

Інші доводи сторін не спростовують наведених висновків суду та не впливають на прийняття рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.12.2025.

Суддя Владислав КОСТЕНКО