СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/485/25
ун. № 2-136/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Горбенко Н.О., за участі секретаря судового засідання Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, подану у межах розгляду цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

31 жовтня 2025 року від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, яка обґрунтована тим, що відповідно до відміток державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення встановлено, що виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва № 2/759/22/13 від 03.10.2013 року пред`являвся на виконання 5 разів.

Обґрунтування підстав поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання базується на обставинах запровадження у країні карантину та правового режиму воєнного стану.

Стягувачем зазначено, що на теперішній час рішення суду у справі № 2/759/22/13 не виконано, чим порушуються права АБ «УКРГАЗБАНК», передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Першого протоколу до неї. Зауважило, що АБ «УКРГАЗБАНК» є державним банком. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №83 від 04 березня 2015 року АБ «УКРГАЗБАНК» віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а тому, невиконання судового рішення щодо стягнення на користь Банку грошових коштів, завдають збитки Державі, як основному акціонеру банку.

На підставі викладеного стягувач просить суд поновити АБ «УКРГАЗБАНК» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, який виданий 03.10.2013 року Святошинським районним судом міста Києва по справі № 22/759/22/13, щодо боржника ОСОБА_5 .

У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Боржник ОСОБА_5 , щодо якого видано виконавчий лист, строк для пред`явлення якого стягувач просить поновити, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

У судове засідання стягувач явку свого представника не забезпечив. Від представника надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Одночасно з тим, відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Зважаючи на те, що неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового засідання за заявою, суд визнав за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 травня 2013 року у справі № 2-136/11 (провадження №2/759/22/13) позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (м. Київ, вул. Празька, 5, ідентифікаційний код 23697280) суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 124 437 (сто двадцять чотири тисячі чотириста тридцять сім) доларів США 50 центів та 333 107 (триста тридцять три тисячі сто сім) грн. 23 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , солідарно, штраф за невиконання умов договору іпотеки в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 в рахунок погашення заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Святошинською районною у м. Києві радою 16 листопада 2005 року, на підставі розпорядження №1702 від 16 листопада 2005 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 24 листопада 2005 року в реєстрі за №2761. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1 700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі120 грн. 00 коп., а всього стягнути 1 820 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , солідарно, на користь держави судовий збір в сумі 1 621 (одна тисяча шістсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 16.08.2013 року.

03 жовтня 2013 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №2/759/22/13 по вказаній справі щодо боржника ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Визначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання: до 16.08.2014 року.

Відповідно до відміток державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу, виконавчий лист: 29.08.2014 року повернуто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV; 16.06.2015 року повернено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV; 16.03.2016 року у відкритті виконавчого провадження відмовлено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV; 25.04.2016 року у відкритті виконавчого провадження відмовлено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 606-XIV; 22.08.2017 - у відкритті виконавчого провадження відмовлено на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII.

Звертаючи до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №2/759/22/13, виданого щодо боржника ОСОБА_5 , стягувач послався на обставини запровадження у країні карантину та правового режиму воєнного стану. Крім того, вказав про порушення його прав через невиконання рішення суду.

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією із засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (п. 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

На час видачі виконавчого листа діяв Закон № 606-XIV, тоді як на час звернення стягувача до суду із заявою вже діяв Закон №1404-VIII.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункт 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був у частині 2 статті 23 Закону № 606-XIV).

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини 1, 2, пункт 1 частини 4 статті 12 Закону № 1404-VIII).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 433 ЦПК України).

Верховний Суд у своїй постанові від 10 серпня 2022 року у справі №1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21) зазначив, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно з статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

За обставинами даної справи суд також звертає увагу, що як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», заінтересована особа: ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року - залишено без змін.

Заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» у вищезазначених рішеннях хоча і стосувалась іншого боржника, однак розглядалась у межах даної справи.

Таким чином, подаючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату щодо боржника: ОСОБА_2 у 2023 році, стягувач не міг не знати, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника: ОСОБА_5 також сплив, оскільки усі виконавчі листи по справі №2-136/11 (провадження №2/759/22/13) були видані в один день - 03 жовтня 2013 року.

За виконавчим листом №2/759/22/13, виданого щодо боржника ОСОБА_5 , відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404-VIII 22.08.2017 року.

Із моменту відмови у відкритті виконавчого провадження минуло більше восьми років, стягувач не здійснював жодних дій щодо повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання у межах строків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на обставини запровадження у країні карантину та правового режиму воєнного стану, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» не довело, що ці обставини безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у виконавчому провадження у визначений законом строк.

Сам факт запровадження в країні карантину та правового режиму воєнного стану не може бути доказом неможливості вчинення певних процесуальних дій без надання суду доказів, які б вказували, що дані обставини безпосередньо ускладнювали можливість стягувача пред`явити виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, факт віднесення Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до категорії державних, не може бути підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь. Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач як сторона виконавчого провадження наділений широким колом повноважень щодо контролю за діями виконавця, в тому числі має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем не використано свого права, передбаченого вимогами Закону, як сторони виконавчого провадження, в тому числі на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця тощо, що у свою чергу свідчить про недобросовісне відношення кредитора до забезпечення своїх прав як стягувача та виконання обов`язків як сторони у справі.

Відсутність протягом більш ніж восьми років будь-яких дій з боку стягувача та інтересу до виконання судового рішення боржником ОСОБА_5 , доводить невжиття стягувачем ефективних заходів, які мали б призвести до обізнаності та своєчасного отримання відповідної інформації стосовно стану виконавчого провадження, боржником у якому був ОСОБА_5 , та неналежне здійснення своїх обов`язків, як стягувача.

Крім того, слід врахувати правовий статус стягувача - юридична особа (банк), яка достеменно обізнана з процедурою виконавчого провадження, має добросовісно користуватися процесуальними правами та сприяти ефективному та своєчасному виконанню судового рішення, володіє відповідними інструментами та має можливість відслідковувати хід виконавчого провадження за допомогою відкритих реєстрів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що звернувшись до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» не надав доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 120, 127, 433 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 12, 19 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, подану у межах розгляду цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 грудня 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко