КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2924/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загальнного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
до Одеської міської ради,
про визнання права власності на нерухоме майно
в порядку спадкування за законом,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду міста Одеси через підсистему Електронний суд з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, який сформовано 15.04.2025 року та зареєстровано судом 16.04.2025 року.
У відповідності до заявленого позову, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею - ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 90/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І, згідно з довідкою про розрахунок часток Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 26 жовтня 2012 року.
В обґрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_3 , на праві часткової власності належало право власності на 90/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І. Право власності на вказане майно у зазначених розмірах підтверджується довідкою КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок часток від 25 жовтня 2012 року та рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по справі №1512/8136/2012, з урахуванням внесених до нього виправлень та описок.
Також представник позивачки у позові зазначає, що суд допустив описку при визначені часток власників домоволодіння АДРЕСА_1 . Згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок часток від 25 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належить в рівних частках 45/100 домоволодіння АДРЕСА_1 , що складає житловий будинок «И»; 1/2 сарая «П»; 1/3 сарая «Ю»; 1/3 огорожі №1-4; 1/3 мостіння І. Тому кожному належить 1/3 частка від зазначеного. Суд пропустив слово «в рівних частках», тому сарай літ. «П» визнаний власністю чотири рази по 1/2 частині; сарай літ. «Ю» визнаний власністю чотири рази по 1/3 частині, що в сумі дає більше одиниці.
Додатково представник вказує, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв тільки ОСОБА_3 , але через зазначену помилку не зміг оформити прийняття спадщини офіційно, оскільки резолютивна частина рішення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 містила неправильне визначення часток по сараям, огорожі та мостіння.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вернулася тільки рідна сестра ОСОБА_1 . Мати померлого, ОСОБА_5 , своєчасно відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина на користь своєї доньки ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6 ). Донька ОСОБА_3 ОСОБА_6 - ОСОБА_7 за отриманням спадщини не зверталася незважаючи на те, що родичи її попередили своєчасно про смерть батька, пропонували їй прийнятті спадщину, однак вона відмовилася, пославшись на те, що вже тривалий час (приблизно 10 років) мешкає в Польщі, їй нічого не треба. Однак, у 2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що нібито наявна заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини. У нотаріуса Петрова Л.Л. дізналася, що за довіреністю від імені ОСОБА_2 23 листопада 2023 року (через 2 роки після смерті) подана заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Як вказує представник, Сімон- ОСОБА_7 нотаріус запропонував надати рішення суду про надання додаткового строку на прийняття спадщини, або підтвердити постійно проживання спадкодавця та спадкоємця за однією адресою. Однак, за три з половиною роки, жодного документу спадкоємцем не надано. Тому, як вказує представник позивача, ОСОБА_2 немає права на спадщину. Відтак, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, хто звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини, заява якої прийнята. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 зайнялася оформленням усіх необхідних документів.
Як вказує представник позивачки, державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Білик О.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2025 року, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину за законом на 90/300 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 . Свою постанову нотаріус обґрунтував тим, що є розбіжності в адресі реєстрації померлого ОСОБА_3 та його доньки ОСОБА_2 . Однак, як вказує представник позивача, зазначене стосується тільки ОСОБА_2 , яка не мешкає в Україні вже 11 років, а мешкає в Польщі.
Представник позивачки вважає, що у даному випадку немає будь-яких перешкод у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.
За наслідком вищевикладеного, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою суду від 17.04.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху.
21.04.2025 року на виконання ухвали суду представником позивача надано до суду заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про доплату судового збору.
Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивачем виконані вимоги ухвали суду від 17.04.2025 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні.
Справа підсудна Київському районному суду міста Одеси.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 24.04.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі.
22.04.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
За наслідком його розгляду, 21.05.2025 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою вказане клопотання задоволено та витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином засвідчену копію спадкової справи №9/2022, заведену до майна померлого ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
06.06.2025 року до суду на виконання вказаної ухвали суду надійшли з Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі витребувані судом докази.
04.11.2025 року судом було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
02.12.2025 року судом в судовому засіданні було ухвалено витребувати з архіву Київського районного суду міста Одеси матеріали цивільної справи №1512/8136/2012 для подальшого огляду в судовому засіданні.
19.12.2025 року судом в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи №1512/8136/2012.
Також суд зазначає, що до судового засідання призначеного на 19.12.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином,
Представник позивача надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Згідно із ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України судом не встановлені.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 19.12.2025 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на правах приватної спільної часткової власності належало 3/20 домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 .
За договором міни від 26 жовтня 1995 року, укладеного між ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені та інтересів неповнолітнього сина ОСОБА_13 з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з іншої, ОСОБА_12 , ОСОБА_1 та ОСОБА_13 передали у власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 3/25 домоволодіння, розташованих по АДРЕСА_3 , а останні в свою чергу передали у власність ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені та інтересів неповнолітнього сина ОСОБА_13 9/100 домоволодіння, розташованих по АДРЕСА_2 .
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 кожний отримав у власність по 3/75, а ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по 9/300 кожний.
ОСОБА_10 та ОСОБА_14 залишились власниками 3/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 18 серпня 2006 року про виділ із домоволодіння АДРЕСА_1 в одне самостійне, затверджений висновок КП ОМБТІ та РОНвід 23 травня 2006 року про виділ із домоволодіння АДРЕСА_4 в одне самостійне, запропоновано оформити право власності на знов утворене домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається із житлових будинків літ. Б, И, та господарських споруд літ. М, П, С, громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 1 ціле. Також, новоутвореному домоволодіння присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 помер, про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний запис № 4893 від 9 вересня 2009 року.
Спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка відмовилась від прийняття спадщини.
На момент смерті ОСОБА_4 належало 3/75 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на які відкрилася спадщина після його смерті.
Згідно з довідкою про розрахунок часток у домоволодінні АДРЕСА_1 , наданою КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року:
1. ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (померлому) згідно договору міни, посвідченого Криворотенко Л.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, від 26.10.2005р., р№735 , належить 3/25 частин домоволодіння (квартира АДРЕСА_5 );
- у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (померлому) знаходиться у житловому будинку літ. И: 2-1- коридор 6,9кв.м.; 2-2-кухня 13,6 кв.м.; 2-3- котельня 2,5 кв.м.; 2-4- санвузол 6,1 кв.м.; 2-5- житлова 13,6кв.м.; 2-6- житлова 8,0 кв.м. ; 2- 7- житлова 6,7 кв.м. , загальною площею 57,4 кв.м.; житловою площею 28,3 кв.м.; 1/2 сараю "П"; 1/3 сараю "Ю"; 1/3 огорожі № 1-4 ; 1/3 мостіння І, що складає 45/100 частин домоволодіння;
2. ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 згідно договору міни, посвідченого Криворотенко Л.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, від 26.10.2005р., р№735 , належить 9/100 частин домоволодіння (квартира АДРЕСА_6 ).
- у фактичному користуванні знаходиться у житловому будинку літ. Б: 1-1- житлова 12,7 кв.м.; 1-2- санвузол 3,8 кв.м.; 1-3-коридор 2,9 кв.м.; 1-4- кухня 4,3 кв.м.; 1-5- житлова 5,6 кв.м.; 1-6- житлова 12,0 кв.м., загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., гараж "М"; сарай "С"; 1/3 сараю "Ю"; 1/3 огорожі №1-4 ; 1/3 мостіння І, що складає 29/100 частин домоволодіння.
3. ОСОБА_10 , ОСОБА_14 згідно свідоцтва про право власності від 27.04.1995р, р№ 4-8067, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, належить 6/100 частин домоволодіння (2/5 квартири АДРЕСА_6 ).
- у фактичному користуванні ОСОБА_16 , ОСОБА_2 знаходиться у житловому будинку літ. "Б": 1- 7- кухня 7,1 кв.м.; 1-8- туалет 1,9 кв.м.; 1-9- коридор 7,8 кв.м.; 1-10- житлова 9,6 кв.м.; 1-11- коридор 4,7 кв.м.; загальною площею 31,1 кв.м.; житловою площею 9,6 кв.м.; 1/2 сараю "П"; 1/3 сараю "Ю"; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, що складає 26/100 частин домоволодіння;
4. самочинна житлова прибудова Б1 II поверх, що знаходиться у користуванні ОСОБА_12 , до розрахунку часток не ввійшла.
Даний розрахунок часток був виконаний згідно ухвали Київського районного суду міста Одеси від 22.08.2012 року по справі №1512/8136/12.
З урахуванням вищевказаних встановлених обставин, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по цивільній справі №1512/8136/2012, з урахуванням ухвал Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2013 року, від 15.01.2014, 30.04.2024 (про виправлення помилки) вирішено:
Позов ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.
- Визнано за ОСОБА_3 право власності на 45/300 домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складає 1/3 частину в жилому будинку И, який складається з: 2-1 коридор 6,9 кв. м.; 2-2 кухня 13,6 кв. м.; 2-3 - котельна 2,5 кв. м.; 2-4 - санвузол 6,1 кв. м.; 2-5 - житлова 13,6 кв. м.; 2-6 житлова 8,0 кв. м; 2-7 житлова 6,7 кв. м, загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі ; 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
- Визнано за ОСОБА_3 право власності на 45/300 домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складає 1/3 частину в жилому будинку И, який складається з: 2-1 коридор 6,9 кв. м.; 2-2 житлова 8,0 кв. м.; 2-3 - котельна 2,5 кв. м.; 2-4 - санвузол 6,1 кв. м.; 2-5 - житлова 13,6 кв. м.; 2-6 житлова 8,0 кв. м; 2-7 житлова 6,7 кв. м., загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток.
- Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задоволено в повному обсязі.
- Визнано за ОСОБА_5 право власності на 45/300 домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складає 1/3 частину в жилому будинку И, який складається з 2-1 коридор 6,9 кв. м.; 2-2 кухня 13,6 кв. м.; 2-3 котельня 2,5 кв. м.; 2-4 санвузол 6,1 кв. м.; 2-5 житлова 13,6 кв. м.; 2-6 житлова 8,0 кв. м.; 2-7 житлова 6,7 кв. м., загальною площею 57,4 кв. м., житловою площею 28,3 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток.
- Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 право власності в рівних частках на 29/100 домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складаються з приміщень в жилому будинку Б: 1-1 житлова 12,7 кв. м.; 1-2 санвузол 3,8 кв. м.; 1-3 коридор 2,9 кв. м.; 1-4 кухня 4,3 кв. м.; 1-5 житлова 5,6 кв. м.; 1-6 житлова 12,0 кв. м., загальною площею 41,3 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., гараж М; сарай С; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток.
- Визнано за ОСОБА_17 , ОСОБА_2 право власності в рівних частках на 26/100 домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літ. Б, И та надвірних споруд літ. М, П, С, Ю, що складаються з приміщень в житловому будинку Б: 1-7 кухня 7,1 кв. м.; 1-8 туалет 1,9 кв. м.; 1-9 коридор 7,8 кв. м; 1-10 житлова 9,6 кв. м.; 1-11 коридор 4,7 кв. м.; загальною площею 31,1 кв. м.; житловою площею 9,6 кв. м.; 1/2 сарая П; 1/3 сарая Ю; 1/3 огорожі № 1-4; 1/3 мостіння І, згідно з довідки про розрахунок часток КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року в порядку перерахунку часток.
Вказане рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року у справі № 1512/8136/2012, з внесеними до нього виправленнями згідно з ухвалами Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2013 року, від 15.01.2014 року, 30.04.2024 року, набрало законної сили.
Також вище вищезазначені судом обставини є встановленими вказаним рішенням суду.
Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
За наслідком чого, судом було перевірено та встановлено наявність оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень текстів вказаних судових рішень по справі №1512/8136/2012, які відповідають наданим до суду копіям цих судових рішень та набрання ними законної сили.
Також судом в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи 1512/8136/2012 та встановлені вищезазначені обставини на підставі оригіналів відповідних текстів судових рішень.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
За наслідком викладеного, в силу положень процесуального законодавства, оскільки вищевказані судові рішення ухвалені по справі №1512/8136/2012, набрали законної сили, стосуються сторін в даній справі, суд не піддає сумніву встановлені в їх мотивувальній частині обставини, за наслідком чого вище встановлені судом обставини є доведеним обставини і додатковому доказуванню не підлягають.
Оглядаючи матеріали цивільної справи №1512/8136/2012, судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до суду з заявою про роз`яснено рішення Київського районного суду м.Одеси від 07.11.2012 року у справі №1512/8136/2012, за наслідком розгляду якої Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу суду від 12.12.2024 року, якою заяву задоволено. Також до даної ухвали суду, судом ухвалою суду від 04.02.2025 року внесені виправлення.
Відповідно ухвали Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2024 року, з урахуванням внесених виправлень ухвалою суду від 04.02.2025 року, Роз`яснено рішення Київського районного суду м.Одеси від 07 листопада 2012 року у справі №1512/8136/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння, в частині того, яку частку в надвірних спорудах отримали кожний з співвласників 45/100 домоволодіння АДРЕСА_1 ( ОСОБА_3 - як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 та як власник згідно розрахунку часток за довідкою ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року; ОСОБА_5 - як власник згідно розрахунку часток за довідкою ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року.
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27364503 від 26.09.2014 року, за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі вищевказаного рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по справі №1512/8136/2012, з урахуванням ухвал суду від 20.06.2013 року, від 15.01.2014 року, було зареєстровано право власності на 90/300 часток домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку - літ. «Б»; житловий будинок літ. «И»; сарай літ. «С».; гараж літ. «М»; сарай літ. «Ю»; «1-4 огорожа; І- мостіння.
Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, виходячи з довідки про розрахунок часток у домоволодінні АДРЕСА_1 , наданою КП ОМБТІ та РОН від 26 жовтня 2012 року, рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.11.2012 року по цивільній справі №1512/8136/2012, з урахуванням ухвал Київського районного суду міста Одеси від 20.06.2013 року, від 15.01.2014 року, 30.04.2024 року (про виправлення помилки), та ухвали Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2024 року про роз`яснення рішення суду, з внесеними до неї виправленнями ухвалою суду від 04.02.2025 року, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що ОСОБА_18 , РНОКПП НОМЕР_1 , належало на праві власності 90/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І.
Внаслідок смерті особи відкривається спадщина, часом відкриття якої є день смерті такої особи (ч.1,2 ст.1220 ЦК України).
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст. 1272 ЦК України).
У відповідності до положень ч.ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Приймаючи викладені положення законодавства та встановлені обставини, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на належне за час життя останньому майно, у тому числі на вище встановлену належну йому на праві спільної часткової власності частку домоволодіння АДРЕСА_1 .
11.01.2022 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса заведено спадкову справу №9/2022 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер у спадковому реєстрі №68960623.
У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №68050545 від 11.01.2022 року, станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні чинні заповіти чи спадкові договори складені від імені ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ,.
Отже, спадкування до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюється в порядку спадкування за законом.
З витребуваних судом під час розгляду даної справи матеріалів спадкової справи №9/2022 заведеної до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається наступне:
- 11.01.2022 року до державного нотаріуса звернулась ОСОБА_5 , як матір померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , з заявою про відмову від спадщини за законом після смерті померлого сина, на користь сестри померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- 11.01.2022 року до державного нотаріуса звернулась ОСОБА_1 , з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як між сином та матір`ю, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 14.07.1966 року щодо народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке містить інформації що його матір`ю є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_4 .
Родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як між братом та сестрою, підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 14.07.1966 року щодо народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке містить інформацію що його матір`ю є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_4 , які в свою чергу, у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 11.12.1959 року, також є батьками ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 07.09.1982 року, за наслідком реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 , змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_20 ».
За наслідком чого, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , є сестрою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак належить до спадкоємців другої черги по закону, на ім`я якої також від своєї черги відмовилась матір померлого - ОСОБА_5 , як спадкоємець по закону першої черги.
Також, приймаючи вказане вбачається, що ОСОБА_1 належним чином у встановлені законом строки здійснила дії з прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом звернення в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини.
Позивачем у даній справі визнано, що у ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донька ОСОБА_2 .
З матеріалів спадкової справи №9/2022 заведеної до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що державним нотаріусом у відповідності до паспорту громадянки України серії НОМЕР_6 , виданого 01.02.2012 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_2 встановлено, що остання починаючи 19.02.2005 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
За наслідком чого, державним нотаріусом 11.10.2022 року було скеровано листа за вих. №3704/02-14, на ім`я ОСОБА_2 , за її зареєстрованим місцем проживання, як спадкоємцю ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , про право на частку у спадщині за законом та необхідність надання відповідних документів у разі її прийняття.
05.12.2023 року до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшла заява від ОСОБА_21 про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заява датована ІНФОРМАЦІЯ_7 .
В матеріалах спадкової справи також до вказаної заяви додана довіреність від 22.11.2023 року, складена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якою остання уповноважує діяти від її імені як представника ОСОБА_22 .
05.12.2023 року державним нотаріусом було скеровано листа за вих. №6210/02-14, на ім`я ОСОБА_2 , за її місцем проживання до міста Вроцлав, Польша, про реєстрацію її заяви в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі 05.12.2023 року за №3426, яку долучено до матеріалів спадкової справи №9/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Також повідомлено про необхідність надати необхідні документи в порядку одержання свідоцтва про право на спадщину.
З матеріалів спадкової справи №9/2022, заведеної до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що 25.01.2024 року до державного нотаріуса в межах даної спадкової справи звернувся з заявою ОСОБА_24 , як представник ОСОБА_2 , в якій просив не видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки має намір на звернення до суду.
Як вбачається, 28.02.2024 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Інших документів, на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій з прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і наслідків розгляду вказаної заяви про встановлення факту подану до суду 28.02.2024 року, матеріали спадкової справи №9/2022, не містять.
З поданих до суду позивачем доказів, судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку окремого провадження перебувала на розгляді цивільна справа № 947/7193/24 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про встановлення факту прийняття спадщини.
За наслідком її розгляду, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2024 року вказану заяву залишено без розгляду, яка не оскаржувалась сторонами та набрала законної сили.
Судом було перевірено та встановлено наявність оприлюдненого у Єдиному державному реєстрі судових рішень тексту вказаної ухвали Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2024 року по справі №947/7193/24, який відповідає наданій до суду копії цієї ухвали суду, яка набрала законної сили.
Також, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, перевірки усіх обставин справи, в порядку ч.7 ст. 81 ЦПК України, за допомогою ЄДРСР та сайту Судова влада України, який перебуває у вільному доступі встановлено, що після постановлення ухвали Київського районного суду міста Одеси від 11.04.2024 року по справі №947/7193/24, якою залишено заяву ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, без розгляду, остання з іншими заявами, у тому числі в порядку позовного провадження, не зверталась.
Приймаючи вищевикладене, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка визнана стороною позивача як дочка померлого спадкодавця, а відтак належить до спадкоємців першої черги за законом, зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у листопаді 2023 року, тобто поза межами встановленого законом шестимісячного строку для вчинення відповідної дії.
Доказів на підтвердження поновлення строку ОСОБА_2 для вчинення дій з подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду не надано.
З вказаної довідки також вбачається, що станом на час смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_3 , була зареєстрована з 15.12.2004 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , як є матір`ю, та як встановлено судом відмовилась від частки своєї спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивачки в цій справі ОСОБА_1 , як сестри померлого.
Також, як вже встановлено судом, у відповідності до паспорту громадянки України серії НОМЕР_6 , виданого 01.02.2012 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_2 , остання починаючи з 16.02.2005 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Місце реєстрації ОСОБА_2 , починаючи з 16.02.2005 року за адресою: АДРЕСА_2 , також встановлено судом і підтверджується отриманою відповіддю №1818004 від 25.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру.
Отже, зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_2 , станом на час смерті ОСОБА_3 і відкриття спадщини після його смерті, є різними.
Також, виходячи з наявних в матеріалах цивільної справи №1512/8136/2012 обставин вбачається, що об`єкти нерухомого майна: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , були різними об`єктами нерухомого майна, які в подальшому були змінені, адресовані за єдиною адресою внаслідок виділу, однак складались з різних складових об`єкту.
Будь-яких доказів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , станом на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали не містять і до суду не надано.
Приймаючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_2 не вважається у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України такою що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не вчинила у встановлений законом дій з прийняття спадщини після його смерті.
З матеріалів спадкової справи №9/2022, заведеної до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , також відсутня інформація щодо інших осіб, крім вищевказаних, які входять до кола спадкоємців померлого спадкодавця - ОСОБА_3 , як і спадкоємців , які мають обов`язку частку у спадщині.
Приймаючи вищевикладене в цілому, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким прийнято спадщину у передбачений законом і строк спосіб, є сестра спадкодавця - ОСОБА_1 , на ім`я якої також відмовилась від своєї частки матір спадкодавця - ОСОБА_5 .
Як вбачається, 18 березня 2025 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Білик О.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 90/300 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 . Вказана відмова мотивована тим, що між спадкоємцями наявний спір та з поданих документів наявні розбіжності у місцях реєстрації спадкодавця та ОСОБА_2 , а саме, як: квартири АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 , а в деяких документах лише домоволодіння: АДРЕСА_1 .
Вказані обставини зумовили звернення позивачки до суду з цим позовом.
Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі статтею 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Судом враховується, що статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що і заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності і встановлена судом.
Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Таким чином, відповідно до вимог статті 328 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності.
Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
До способів захисту цивільних прав у відповідності до положень статті 16 ЦК України належить визнання права власності.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова ВС по справі 227/3750/19 від 22 вересня 2021 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приймаючи вищевикладене в цілому судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким прийнято спадщину у передбачений законом і строк спосіб, є сестра спадкодавця - ОСОБА_1 , на ім`я якої також відмовилась від своєї частки матір спадкодавця - ОСОБА_5 .
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 не вважається у відповідності до приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України такою що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не вчинила у встановлений законом дій з прийняття спадщини після його смерті.
З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає доводи позивачки доведеними належними, достовірними, достатніми і допустимими доказами, позовні вимоги є обґрунтованим, за наслідком чого суд вважає наявними підстави для задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання за нею права власності на заявлене спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Одночасно судом враховується, що право на спадщину є майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає судовому захисту у разі відмови нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо.
Ухвалюючи рішення суду по справі судом враховується, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає що, за наслідком обґрунтованості заявлених вимог, порушенні права позивача ОСОБА_1 підлягають захисту, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 76-89, 141, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 РНОКПП: НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 90/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлових будинків літери «Б», «И» та надвірних споруд літери «М», «П», «С», «Ю», що складає 2/3 частини в жилому будинку літера «И», який складається з: 2-1 коридор, площею 6,9 кв.м.; 2-2 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-3 - котельна, площею 2,5 кв.м; 2-4 - санвузол, площею 6,1 кв.м; 2-5 - житлова, площею 13,6 кв.м; 2-6 житлова, площею 8,0 кв.м; 2-7 житлова, площею 6,7 кв.м., загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.; 1/3 сараю літера «П»; 2/9 сараю літера «Ю»; 2/9 огорожі №1-4; 2/9 мостіння І, згідно з довідкою про розрахунок часток Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 26 жовтня 2012 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.12.2025 року.

Головуючий Л. В. Калініченко