Справа № 215/867/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

за участю секретаря судового засідання Загрибаєвої Н.В.,

згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовною заявою ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна (м. Київ, вул. Л. Первомайського, 9 оф. 1), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович (м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 3-й поверх, приміщення 38, 39, 40, 41, 51, 52),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаним позовом, вказавши його підставою те, що 18.12.2021 р. було відкрито виконавче провадження № 67938564 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 22264,06 грн.. Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 10910, вчиненого 27.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. Вчинення вказаного виконавчого напису не відповідає вимогам чинного законодавства, тому він не підлягає виконанню. За допомогою наявного у постанові про відкриття виконавчого провадження відповідного ідентифікатора в Автоматизованій системі виконавчого провадження, розміщеному в матеріалах виконавчого провадження, зазначено, що стягнення заборгованості з ОСОБА_1 проводиться за період з 15.04.2020 року по 07.04.2021 року за Кредитним договором № 010-26510-280710 від 28.07.2010 року, укладеним з іншою особою АТ «Дельта Банк». Сума заборгованості, згідно з виконавчим написом, становить 22264,06 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 16009,03 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5055,26 грн.; плата за вчинення виконавчого напису, розмір якої у виконавчому написі не зазначений. Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, вчиненим з грубим порушенням ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, за якою виконавчий напис може бути вчинено за наявності нотаріально посвідченого договору. Також, позивач зазначає, що не отримував жодних вимог про стягнення боргу від відповідача, а тому були відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису.

Також позивач просить стягнути з відповідача безпідставно стягнуту в процесі виконавчого провадження, відкритого приватним виконавцем №64019319, грошову суму в розмірі 3456,62 грн.

23.07.2024 року відповідач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надав відзив на позов. У відзиві відповідач вказав, що повністю заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі. Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що 28.07.2010 року Акціонерне товариство «Дельта-Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 010-26510-280710, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 6000 грн. Кредит надавався на невизначений строк з 28.07.2010 року зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. АТ «Дельта Банк» свої зобов`язання перед позивачем виконало в повному обсязі, надавши позивачу, відповідно до п. 1.3. кредитного договору кредит, шляхом відкриття держателю відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та, на день укладання цього договору, встановили ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 6000 грн. Позивач своїх зобов`язань перед банком не виконав. Відповідно до умов кредитного договору позивач повинен був повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому п. 2.3. Кредитного договору, у зв`язку з чим у позивача утворилась заборгованість у розмірі 21064,29 грн.. 15.04.2020 року між АТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено Договір № 2225/К про відступлення прав вимоги. На підставі цього відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Дельта Банк», в тому числі і до позивача за кредитним договором. Також заперечує щодо стягнення з відповідача безпідставного отримання коштів в розмірі 3456,62 грн., в звя`зку з тим, що це більша сума, ніж було знято виконавцем, а саме 2778,75 грн. та не нараховувалась ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал». Відповідач також не погоджується про стягнення з нього витрат на правову допомогу, а саме 3000 грн., які були зазначені в уточненій позовній заяві від 27.02.2024 року (станом на 11.02.2022 року). Вважає цю суму неспівмірною та такою, що не відповідає критерію розумності. Час витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума за проведення консультації та підготовку заперечень/ /заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу. Предмет позову у справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи.

Треті особи не скористалися своїм правом та не надали письмових пояснень щодо позову.

02.12.2024 року позивач уточнив позовну заяву, зазначивши, що станом на 01.12.2024 року, поніс судові витрати на професійну правничу допомогу, яка складається з 3000 грн. часткова оплата за підготовку позову (4 години роботи 11.02.2022 з 09:00 год до 13:00 год.), що підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 11.02.2022, актом приймання-передачі правничої допомоги від 11.02.2022 року, розрахунковою квитанцією; 29.02.2022 року ОСОБА_1 сплатив 2000 грн., як решту коштів за підготовку позовних матеріалів (позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів), що підтверджується Актом приймання-передачі правничої допомоги від 29.04.2022 року та розрахунковою квитанцією № 131308 від 29.04.2022 року (а.с. 112-124).

Відзив на уточнену позовну заяву від 02.12.2024 року відповідач та треті особи не надали.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 28.07.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 010-26510-280710 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.12-13).

27.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , за кредитним договором №010-10 від 28.10.2010 року укладеним з АТ «Дельта Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 34047010, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2225/К від 15.04.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінінсова компанія «Кредит-Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236 (новий Кредитор) (а.с.103).

Як зазначено у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2020 року по 07.04.2021 року. Сума заборгованості становить 21064,29 грн., що складається з: - простроченої заборгованості за сумою кредиту 160009,03 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 5055,26 грн.. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 22264,06 грн. (а.с. 14).

18.12.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О.відкрито виконавче провадження № 67938564, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 10910, вчиненого 27.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 22264,06 грн.заборгованості за кредитним договором №010-26510-280710 від 28.07.2010 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 (а.с.11). 28.12.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно довідки ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (ідентифікаційний код юридичної особи 00191023) № 128 від 26.02.2024 року, з ОСОБА_1 стягнуто борг у розмірі 20%, на підставі виконавчого напису №10910 від 27.05.2021, ВП 67938564 від 28.12.2021 року, загальна сума стягнутих боргів за період з 01.01.2022 року по 31.01.2022 року складає 3465,62 грн., з яких: 2778,75 сума стягнутих боргів; 277,87 грн. сума стягнутого в/збору; 400 грн. сума стягнутого проведення в/дій (а.с. 86).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про нотаріат» та гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 87 Закону «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до приписів ст.88 цього Закону, якою визначені умови вчинення виконавчих написів, нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 р. у цивільній справі № 137/1666/16-ц, вказавши, що у зв`язку з тим, що постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» втратила чинність з моменту її прийняття, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року (Висновок ВП ВС від 15.04.2020 року № 554/6777/17 (61-19494св18)).

При цьому колегія суддів відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17, та вказала, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача та наявності у відповідача права вимоги ні відповідачем, ні іншими учасниками справи суду не надано, а існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18.

Крім цього, виконавчий напис № 10910 від 27.05.2021 року вчинено на підставі «Кредитного договору», тоді як Договір № 010-26510-280710 від 28.07.2010 року укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 є Договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки та не підтверджує обставин отримання або користування позивачем кредитними коштами. Відповідачем, на підтвердження отримання/або користування кредитом надано Додаток №1 до Договору 225/К про відступлення права вимоги від 15.04.2020 року. Відповідно до Додатку №1, позичальник ОСОБА_1 , отримав кредит 28.07.2010 року в сумі 16009,03 грн., заборгованість за нарахованими процентами за кредитом в сумі 5055,26 грн. Датою погашення кредиту зазначено 26.07.2015 року (а.с. 106).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. 1.5. Договору на відкриття поточного рахунку кредитування в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів; разом з тим передбачена можливість надання наступних кредитних ліній.

05.10.2015 року Національний Банк України ухвалив рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Отже, якщо позивач, відповідно до п. 3.6. Договору, як держатель картки не здійснював щомісячне погашення заборгованості, то ПАТ «Дельта Банк» або його правонаступник повинен був заявити вимоги про стягнення у строк до листопада 2018 року.

Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, новий Кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» та приватний нотаріус Данич О.Ф. були зобов`язані надіслати на адресу ОСОБА_1 письмове повідомлення про порушення ним зобов`язань за відповідним Кредитним договором та повернення даного кредиту.

У той же час ОСОБА_1 не було отримано жодних повідомлень, вимог та будь-яких інших документів ані від первісного Кредитора ПАТ «Дельта Банк», ані від нового Кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», ані від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. щодо наявності у нього заборгованості за вищезазначеним Кредитним договором № 010-26510-280710 від 28.07.2010 року, а також щодо переуступки права вимоги від первісного Кредитора ПАТ «Дельта Банк» до нового Кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал», що переконливо свідчить, що заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором 010-26510-280710 від 28.08.2010 року перед новим Кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» не є безспірною.

Отже, суд вважає доводи позивача щодо небезспірності виниклої за кредитним договором заборгованості є слушними, тому позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом, суд також вважає цю вимогу обґрунтованою, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 28.12.2021 року на підставі виконавчого напису №10910 від 27.05.2021 року, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» утримано за період з 01.01.2022 року по 31.01.2022 року 3465,62 грн. (а.с.11,86).

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Оскільки під час розгляду справи визнано спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги у частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів, які утримані із заробітної плати позивача на виконання цього виконавчого напису, підлягають задоволенню.

Отже, заперечення відповідача щодо стягнення безпідставного отриманних коштів в розмірі 3456,62 грн., в звя`зку з тим, що це більша сума, ніж було знято виконавцем, а саме 2778,75 грн. та не нараховувалась ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», суд відхиляє.

Суд вважає, що у разі визнання виконавчого напису недійсним, суд зобов`язує відповідача повернути позивачу всю суму, стягнуту на його підставі, незалежно від того, яка частина була фактично отримана відповідачем. Це ґрунтується на положеннях статті 1212 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання процесуальних витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 496,20грн. судового збору за вимогу про забезпечення позову та 1984,80 грн. за подання позовної заяви, а також 5000 грн. витрат на правову допомогу, що підтвердженні відповідними документами (а.с.1, 22, 23, 24 зворот, 45-47).

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даній справі позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд розглянув справу по суті, встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог, визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та ухвалює рішення на користь позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. Цю позицію підтримав у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №19/64/2012/5003 від 31.01.2019.

З огляду на задоволення позовних вимог, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.. Доказами таких витрат є надані суду документи договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг, а також платіжні документи, що підтверджують оплату.

Заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі його твердження про неспівмірність 3000 грн., зазначених в уточненій позовній заяві, не можуть бути підставою для зменшення фактично понесених витрат, які підтверджуються відповідними доказами.

Суд бере до уваги, що обсяг правничої допомоги включав не лише підготовку позовної заяви, а й інші процесуальні дії, зокрема консультації, складання додаткових заяв, клопотань, підготовку заяви про забезпечення позову (ухвала суду від 21.03.2022 року, справа № 215/867/22 2-з/215/48/22) та інше. Крім того, складність справи зумовлювалася необхідністю аналізу обґрунтованості виконавчого напису, судового забезпечення позову, що також потребувало належної кваліфікованої юридичної роботи. Зазначені витрати на правничу допомогу були документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16).

Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є співмірними, обґрунтованими та документально підтвердженими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 12, 13, 18, 76-83, 137, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна (м. Київ, вул. Л. Первомайського, 9 оф. 1), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович (м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 3-й поверх, приміщення 38, 39, 40, 41, 51, 52) задовільнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за № 10910, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №010-26510-280710 від 28.07.2010 року в розмірі 22264,06 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, ) безпідставно стягнутих коштів в розмірі 3456,62 грн., судові витрати у виді судового збору за подачу позову та заяви про забезпечення позову в розмірі 2482 грн., та 5000 грн. витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк із дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складений 14 травня 2025 року

Суддя: