Справа № 168/856/25
Провадження № 2/168/393/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Махун Л.В.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась із позовом про позбавлення батьківських прав своєї матері ОСОБА_3 .

На обґрунтування позову зазначає, що відповідачка шлюб між матір`ю та батьком було розірвано у 2016 р., після чого вона з матір`ю деяких час проживали в м.Києві, мати вийшла вдруге заміж і народила двох дітей. Через певний проміжок часу мати з сім`єю переїхала до с.Кримне до своїх батьків, а потім в Республіку Польщу на проживання. Вона категорично відмовилась їхати в мамою, оскільки в неї не склались стосунки з вітчимом. Батько не встиг забрати її себе на проживання, оскільки помер. У листопада 2023 відповідачка вмовила її поїхати в Польщу. Під час перебування в Польщі мати не дозволяла їй спілкуватись з дідом і бабою, вітчим постійно її ображав. Вона в тяжкому стані потрапила в лікарню, на той момент в сім`ї матері виникали постійні конфлікти і сварки. Мати рідко навідувала її в лікарні. Вона тому зателефонувала до дідуся і попросила забрати її в Україну. Дідусь забрав її і вона почала навчання в с.Кримне, і з січня 2024 р. проживає в сім`ї тітки - рідної сестри матері. Відповідачка з нею не спілкується, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, станом здоров`ям не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не утримує матеріально, участі в вихованні не бере жодної. Не забезпечує медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичних розвиток. Пенсію, яку отримує позивачка по втраті годувальника відповідачка забирає, коштів не надає, утриманням та її вихованням повністю займаються тітка, дідусь і бабусі. Таким чином, відповідачка самоусунулась від її виховання та догляду.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Пояснила, що з власної ініціативи звернулась із таким позовом, і їй добре відомо якими будуть наслідки задоволення позову та позбавлення матері батьківських прав. Дала пояснення про те, що бажає настання таких наслідків. У Польщі їй клімат не підходив, оскільки вона є асматиком, тяжко захворіла, мати спочатку давала їй таблетки, однак вони не допомагали, а після того більше як місяць вона перебувала в лікарні з приводу тяжкого захворювання, мати провідувала її в лікарні лише раз на 2-3 дні і не довше 15 хв. Потім мама залишила її саму і поїхала в Україну забрати свою собаку. Вона змушена була зателефонувати до тітки і діда і попросила забрати додому. Дідусь приїхав і забрав її до себе. З січня 2024 вона живе в тітки в с.Кримне. Мати з цього часу лише один раз до неї приїхала в січні 2025 р., прийшла до неї в школу, просила поїхати знову з нею в Польщу, на що вона категорично відмовилась. Мати сказала, що не буде її утримувати і тепер це мають робити ті, з ким вона житиме. Після того мати до неї більше не приїжджала, хоча в Україні бувала кілька разів. Матір на її прохання дала їй лише один раз 500 грн, хоча повністю забирає її пенсію, більше жодної копійки не надала. Платіжку пенсійну картку не віддала. Вважає, що мама просила її повернутись, лише для того, щоб отримувати допомогу на неповнолітніх дітей. Вони з мамою по телефону майже не спілкуються, розмова триває не більше 10 хв раз на 3-4 місяці, і телефонує вона до матері, а не матір їй. Вважає, що мати не цікавиться її життям, не бере жодної участі в її житті, не пише, не телефонує. Просить задовольнити позов, оскільки тоді їй буде морально легше, бо з матір`ю повністю втратила емоційний зв`язок після того, як повернулась з Польщі. Проживання в мамою в Польщі були для неї надмірно важким, вітчим застосовував фізичне насильство, мати забороняла спілкуватись з дідусем та бабусею. Виникали думки про суїцид. Така поведінка мами її ранить і ображає. Наполягає на задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов з наведених в ньому підстав, додатково пояснила, що малолітня ОСОБА_1 після повернення в Україну, проживає в сім`ї тітки, повністю перебуває на утриманні тітки та дідуся, а також бабусі по батькові. Відповідачка дійсно перебуває за кордоном та не надає кошти на утримання дочки, хоча має таку можливість, адже отримує пенсію дочки. Більше того, припинила спілкування з дочкою, не телефонує, не пише, не цікавиться її життям. Стосунки в сім`ї матері була складними, до позивачки застосовувались фізичні покарання. Позивачка зверталась за допомогою до психолога, що позитивно вплинуло на її емоційний стан. До того ж тривалий час позивачка лікувалась після перенесеною хвороби. Протягом всього цього часу відповідачка до дочки не телефонувала, з дочкою не спілкувалась, не навідувалась, хоча в Україну приїжджала. Таким чином, відповідачка зовсім не цікавиться життям дочки, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав.

Представник третьої особи ОСОБА_4 дала суду пояснення про те, орган опіки та піклування надав висновок пор доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. До надання висновку, орган опіки обстежив умови проживання дитини, вони також отримали інформацію з навчального закладу про те, що відповідачка не цікавиться навчанням дочки, опитали родину, в якій дитина проживає, вислухали думку дитини. Окрім того, вона особисто зателефонувала до відповідачки, щоб повідомити про дату засідання комісії, на якій буде розглядатись питання про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідачки попросила відкласти засідання, пояснивши, що не може приїхати. Органу опіки врахував таке прохання і засідання перенесли з травня на серпень місяць. Відповідачку повідомили по телефону, однак вона знову не приїхала, сказала, що в неї хворі діти. Тому засідання комісії відбулось, а відповідачка чула весь хід проведення засідання по телефону, оскільки була он лайн на гучному зв`язку. Вважає, що відповідачка повністю самоусунулась від виховання дитини, тому позбавлення батьківських прав вважають доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Просить задовольнити позов.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК).

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , шлюб між батьками розірваний 22.12.2015 р.,

Батько неповнолітньої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 проживає в сім`ї рідної тітки ОСОБА_6 .. Навчається в 7 класі ліцею села Кримне (арк.спр.16,17,18,41)

Рішенням виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 08.08.2025 р.№ 64 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_1 (далі Висновок) /арк.спр. 22 /.

Висновок органу опіки обґрунтований тим, що відповідачка не утримує матеріально дочку, хоча отримує її пенсію по втраті годувальника, не цікавиться її навчання, виховання, життям. Дитина повністю знаходиться на забезпеченні діда, баби та тітки. Наведені факти підтверджують винну поведінку матері, а саме те, що вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує побутових умов, умов для навчання, харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною та не цікавиться її життям. Висновок органу опіки зроблений на підставі аналізу інформації з навчального закладу, пояснень членів сім`ї, результатів обстеження умов проживання дитини (арк.спр.25-28).

Також ОСОБА_1 відвідувала психолога і потребує систематичної роботи психолога (акр. спр.12).

Згідно з довідкою про результати перевірки інформації, викладеної у заяві ОСОБА_3 ЄО № 6853 від 30.04.2024 р., працівниками поліції встановлені ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, протокол не складався у зв`язку з перебуванням відповідачки на межами України, відповідачці повідомлено про прийняте рішення і попереджено про відповідальність за ст.184 КУпАП (арк.спр.30-40).

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби відповідачка ОСОБА_3 перебувала в Україні в періоди: 23.01.2025, 24.03.2025-25.03.2025, 12.05.2025, 25.07.2025-22.08.2025. Як встановлено з пояснень учасників справи відповідачка навідувалась до дочки лише 23.01.2025 р. (арк.спр.69).

Згідно з інформацією Пенсійного фонду України відповідачка отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_1 з 21.08.2023 р. (арк.спр.72).

Судом встановлено, що матеріальної допомоги відповідачка дитині не надає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дала пояснення про те, що є класним керівником неповнолітньої ОСОБА_1 . Навчанням ОСОБА_1 цікавиться її тітка, дідусь, а мати лише один раз приходила в школу, поговорила з дочкою та пішла. Коли бачила маму була схвильована, склалось враження, що не бажала з мамою розмовляти. Мати особисто навчання дитини не цікавилась, хоча в шкільній групі в менеджері «Вайбер» включена, повідомлення переглядає, але не реагує на них. Зі слів ОСОБА_8 знає, що вона категорично не бажає жити з мамою.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала пояснення про те, що є бабусею позивачки, а відповідачка її колишня невістка. Після смерті сина вона також хотіла забрати до себе онуку, попросила в невістки дати їй якісь документи, щоб мати можливість офіційно від імені дитини представляти інтереси в школі, лікарні, або в інших закладах. Відповідачка відмовила, сказавши, що не хоче псувати стосунки з новим чоловіком. Тепер онука частіше до неї їздить, на кожні канікули, зв слів онуки знає, що з мамою жилось погано, вітчим до неї також ставився погано, застосовував фізичне насильство. Відповідачка дочку зовсім не утримує, не телефонує, дитині допомагає по мірі можливості вона як бабуся, батько відповідачки і сім`я сестри відповідачки, в якій ОСОБА_8 проживає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала пояснення про те, що є тіткою позивачки (сестра матері). Позивачка проживає в її сім`ї весь час після повернення з Польщі. Відносини ОСОБА_1 з мамою погіршились тоді коли з`явився вітчим, а зараз мама з нею не спілкується. З вітчимом в ОСОБА_8 не склались стосунки, він застосував фізичне насильство і покарання, мати не реагувала на таку поведінку чоловіка і дочку не захищала. Про це все ОСОБА_8 розповіла лише згодом. За час перебування з мамою в республіці Польща також були конфлікти, ОСОБА_8 закривалась в приміщенні кладової, лише іноді телефонувала, завжди при цьому плакала. Понад місяць перебувала з тяжким захворюванням в лікарні, мати забороняла їй спілкуватись з родичами і не повідомила їм справжній діагноз дочки. Про діагноз вони дізнались зі слів медичного працівника лікарні, коли ОСОБА_8 зателефонувала, повідомила, що не розуміє польської мови і передала трубку медику. Тоді ОСОБА_8 попросила дідуся приїхати і забрати її від мами. Казала, що думає про суїцид. Дідусь поїхав і забрав дитину в Україну. Відповідачка після цього писала скарги в правоохоронні органи на них. Були перевірки прокуратури. ОСОБА_8 сказала, що дочекається, коли їй виповниться 14 років і звернеться до суду. Після повернення в Україну, емоційний стан дитини був не належний, була замкнена, змушена відвідувати психолога, що пішло їй на користь. Батько ОСОБА_8 хотів забрати ОСОБА_8 до себе, почав оформляти документи, намагався влаштувати в школу, але раптово помер. Відповідачка оформила пенсію по втраті годувальника і забирає усі кошти собі, дитині не надає. За час перебування дитини в Україні, мати лише один раз її провідала, надіслала лише одну посилку з одягом, який ОСОБА_8 не забрала з Польщі, не надає жодних коштів дитині, не цікавиться її життям. Все утримання дитини лежить на бабусі, дідові і на її сім`ї.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав пояснення про те, що є батьком відповідачки та дідом ОСОБА_1 . Стосунки ОСОБА_8 з її матір`ю погіршились коли з`явився вітчим, онука не хотіла їхати з мамою в Польщу жити, тому батьком ОСОБА_1 став готувати документи, щоб забрати до себе дитину, але раптово помер. Відповідачка забрала ОСОБА_1 до Польщі. Проживаючи в мамою ОСОБА_8 не відвідувала кілька місяців школу, постійно жалілась на те, що до неї погано ставиться мати і вітчим. Згодом захворіла і потрапила в лікарню. про справжній діагноз не повідомила, через певний час ОСОБА_1 зателефонувала і просила його забрати її, пояснила, що вчинить суїцид. Він поїхав до дочки в Польщу, поговорив з дочкою, вона віна відпустила з ним ОСОБА_1 . З того, часу як лише один раз відвідала дочку, просила їхати в Польщу, на що дитина категорично відмовилась, після того поїхала і не поверталась, не цікавиться дитиною, не телефонує ні до дитини, ні до них як батьків, дитина категорично не бажає з мамою спілкуватись. Сказала дитині, що оскільки дочка не бажає з нею жити, то тепер утримувати дочку не буде. Матеріально дитину утримує він, сім`я тітки, та бабуся по татовій лінії.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав суд враховує таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, на підставі якої заявлено позов, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У частинах 7, 8 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Суд виходить у цій справі з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено у статті 166 СК України.

Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Суд встановив, що відповідачка понад з січня 2025 р з дочкою фактично не спілкується ні особисто, ні по телефону, не цікавиться її життям, її навчанням, станом здоров`я, знаючи про проблеми зі здоров`ям, які були в дочки. Окрім того, встановлено, що позивачка перебуваючи 4 рази на території України, до дочки приїхала лише один раз. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідача, яка без поважних на те причин не виявляє щодо власної дитини батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, необхідно позбавити батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 164, 165, 155, 166, 180-182, 184 СК України, ст.ст. 12, 13, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 289, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 94 від 17.02.2011 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, передавши дитину органу опіки та піклування Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області для подальшого влаштування.

Додатково роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо учасниками справи не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Самулевич Олена Миколаївна, адреса здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа на стороні позивача: орган опіки і піклування Дубечненської сільської ради, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 20, с.Дубечне, Ковельський район, Волинська область, код в .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складене 22.12.2025 року.

Суддя О. Й. Хаврона