Справа № 951/721/25
Провадження №2-о/951/79/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області:

головуючого судді Чапаєва Р.В.,

при секретарі Барилко А.А.

за участі заявника ОСОБА_1 та представника заявника адвоката Трача В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Трач Віктор Іванович, заінтересовані особи: управління ДМС у Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, в інтересах якого діє представник адвокат Трач Віктор Іванович, звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , звернувся із заявою щодо видачі паспорта громадянина України до Управління ДМС у Тернопільській області (Тернопільський відділ УДМС №2). Заявнику через відділення Укрпошти листом від 25.06.2025 надійшло рішення начальника Тернопільського відділу №2 УДМС у Тернопільській області Савки Надії Степанівни від 09.10.2024 про те, що йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України та роз?яснено право звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991. Заявник ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в місті Городок Городоцького району Львівської області. ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім постійно проживав з матір?ю ОСОБА_2 та рідною сестрою ОСОБА_3 на території України за адресою: АДРЕСА_2 . По досягненню заявником 16-річного віку, він не звернувся до відповідних органів для отримання паспорта, але весь цей час проживав на території України без реєстрації. В 2007 році заявник переїхав на постійне місце проживання в смт. Козлів Козівського району Тернопільської області, де на даний час проживає в громадянському шлюбі з громадянкою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації. На даний час ОСОБА_1 вахтовим методом виконує оперативні завдання щодо посилення оборони на території Джурівської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області. Заявник бажає отримати паспорт громадянина України з метою користуватися правами, визначеними законодавством України. Він змушений звертатися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991, з метою повторної подачі документів для отримання паспорта громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Трач В.І. з`явились в судове засідання та просили заяву задовольнити з підстав, викладених у ній. Також 28.11.2025 представник заявника адвокат Трач В.І. подав до канцелярії суду письмове клопотання, в якому просив уточнити зміст заявленої у заяві вимоги, а саме просив вважати коректним формулювання заявленої у заяві вимоги: «встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Городок Городоцького району Львівської області, на території України станом на 24.08.1991 в неповнолітньому віці».

Представник заінтересованої особи Управління ДМС у Тернопільській області у судове засідання не з`явилась, 26.11.2025, а також 15.12.2025 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у поданій заяві зазначила, що у вирішенні вищезгаданої заяви ОСОБА_1 . Управління ДМС у Тернопільській покладається на думку суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з вимогами ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Городок Городоцького району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.12.1985 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 22.06.2001, ОСОБА_1 закінчив у 2001 році Городоцьку вечірню середню школу ІІ-ІІІ ступенів Львівської області (а.с. 8).

Згідно з актом встановлення факту проживання від 21.07.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , 1985 р.н., останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та з 2007 року дійсно проживає в будинку співжительки ОСОБА_4 (а.с. 9).

Відповідно до повідомлення Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області №01/3910/25 від 23.06.2025 встановлено, що з метою виконання оперативних завдань щодо посилення оборони на території Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, відповідно до завдань, поставлених оперативно-тактичним угрупуванням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та тактичною групою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », було залучено особу з Тернопільської області з 05.06.2025 по ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України від 09.10.2024, ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено належності до громадянства України. (а.с. 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, зазначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Належність до громадянства та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України.

Оскільки ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Городок Городоцького району Львівської області, встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, даний факт у інший спосіб, окрім як у судовому порядку не може бути встановлено, а отже, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , який народився в м.Городок Городоцького району Львівської області, в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Частиною 7 ст. 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.81, 89, 229, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Городок Городоцького району Львівської області, в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Текст повного рішення виготовлено 17.12.2025

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній;

Заінтересована особа: управління ДМС у Тернопільській області, адреса місцезнаходження: вул.Текстильна, буд. 1-Б, м.Тернопіль Тернопільської області, .

Головуючий суддя Р.В. Чапаєв