Справа № 948/743/25
Номер провадження 2/948/466/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

у серпні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 12.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису укладено кредитний договір №515377399, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV62SU6.

Позивач зазначив, що відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій він наданий, строку та умов користування коштами, сплати відсотків, розміру і типу процентної ставки.

12.09.2021 року первісним кредитором було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн на банківську карту, вказану відповідачем.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди щодо продовження терміну дії договору факторингу. На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги №161 від 23.11.2021, за яким від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, визначеному у Реєстрі прав вимоги.

10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №10/1024-01, на виконання якого сторони підписали Реєстр прав вимоги №2 від 10.10.2024, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

У подальшому, 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 34 729,61 грн.

Відповідач не виконав умови договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 34 729,61 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн (а.с.1-8).

01.09.2025 року та 22.10.2025 відповідач подав відзиви на позов, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у повному обсязі, у разі часткового задоволення позову зменшити суму стягнення до тіла кредиту та законних відсотків, без урахування штрафів, пені та надмірних комісій. Просить визнати незаконними вимоги про стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з дією COVID пільг та пільг під час воєнного стану та врахувати приписи про строк позовної давності та його зупинення на період воєнного стану. Також просить визнати, що відповідач не зобов`язаний визнавати кредитором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» без надання належних доказів переходу права вимоги від первісного кредитора (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»).

Відповідач повідомив, що факт отримання коштів у сумі 8 000,00 грн він не заперечує, водночас заперечує проти нарахування позивачем заборгованості у розмірі 34 729,61 грн, оскільки така сума є безпідставною і завищеною, включає надмірні штрафні санкції, комісії та відсотки, що суперечать принципам справедливості та розумності.

Також зазначив, що кредитний договір укладено з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а не з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Звернув увагу на те, що позивач повинен надати належні докази переходу права вимоги (договір факторингу та реєстр боржників, де вказаний його кредит), а тому він вважає, що відповідно до ст.516 ЦК України має право не визнавати нового кредитора доки такі докази не надано.

Керуючись нормами ст.551 ЦК України просить зменшити суму вимог до розумного розміру.

Також керуючись Законом України №530-ІХ від 17.03.2020 року у період з 01.03.2020 року до 30.06.2023 року кредитодавцем заборонялося нараховувати штрафи, пеню та інші платежі за прострочення. Відповідач зазначив, що кредитний договір був укладений у вересні 2021 року, коли діяли ці обмеження, а тому вважає, що вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій є незаконними.

За нормами Закону України №2120-ІХ від 15.03.2022 року та подальших змін, на період воєнного стану кредитодавцем також заборонено нараховувати штрафи та пеню за прострочення виконання зобов`язань, а тому відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій є безпідставними.

Крім цього зауважив, що згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки, а кредитний договір укладений 12.09.2021 року, а тому строк позовної давності мав сплинути у 2024 році, а тому вважає, що суд має врахувати ці обставини при вирішенні справи (а.с.119-121,138).

23.10.2025 року представник позивача направив до суду додаткові пояснення, у яких просив врахувати дані пояснення та задовольнити позов в повному обсязі, покликаючись на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого 28.11.2019 року, а в подальшому між ними було укладено ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії цього договору до 31.12.2024 року. За вказаних обставин виконання договору факторингу проходило протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 року по 31.12.2024 р.

Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.

Позивач зазначив, що 23.11.2021 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги 161 до договору факторингу (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 21 618,16 грн. Право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 23.11.2021, тобто після укладення кредитного договору №515377399 від 12.09.2021 року. Отже, відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача прав вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, передача прав вимоги здійснюється не за самим договором факторингу, а за реєстрами, які є додатками до нього. Позивач долучив до позову всі належні докази щодо передачі прав вимоги.

Щодо предмету та істотних умов договору факторингу позивач зазначив, що передача прав вимоги за договором факторингу здійснюється в момент підписання реєстру прав вимоги. При цьому така передача не прив`язується до конкретного кредитного договору, а охоплює всі права вимоги, зазначені в реєстрах.

Так, реєстр прав вимоги до договору факторингу, до якого включено кредитний договір №515377399 від 12.09.2021 укладено 23.11.2021 року, тобто через три місяці після укладення кредитного договору, а тому на момент включення цього кредитного договору до реєстру право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач.

За вказаних обставин, позивач вважає, що належним чином підтвердив факт переходу прав вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та передав відповідні документи, а висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, так як ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу.

Щодо договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 позивач зазначив, що 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу, зокрема про відступлення прав вимоги зазначених у Реєстрах прав вимоги за плату та на умовах визначених цим договором.

Цієї ж дати відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 10.10.2024 року до договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34 729,61 грн. Вказаний Витяг підтверджує, що право вимоги за кредитним договором №515377399 від 12.09.2021 відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на законних підставах, а передача права вимоги відбулося відповідно до умов Договору факторингу.

04.06.2025 між ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю. Згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34 729,61 грн.

Позивач зазначив, що підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору, який додано позивачем до позову. Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням.

За умовами договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 288,35 % річних, що становить 0,79 % від суми кредиту за кожен день користування ним та за умови продовження строку цього періоду, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних що становить 1,98 % в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Нарахування відсотків за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками здійснюється за відповідними формулами.

20.09.2021 року відповідачем було здійснено часткову оплату по кредиту у розмірі 506,00 грн, з яких 505,60 грн оплата по відсотках та 0,40 оплата по відсотках.

24.10.2021 року було нараховано різницю між нарахованими процентами з Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальними процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати проценти з розрахунку 1087,70 грн % річних, що становить 2,98 % в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Позивач зауважив про те, що саме відповідач ініціював укладення договору., оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», він не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду не відкликав, не звертався за додатковими роз`ясненнями.

Кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнавався, а тому повинен виконуватися належним чином.

Позивач зазначив, що згідно п.4.3 кредитного договору сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту та є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, яка передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, але вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Позивач посилаючись на норми законодавства повідомив, що кредитним договором передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку, яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків проводились в межах погоджених умов кредитного договору. Уклавши договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил, які є невід`ємною його частиною.

Позивач звернув увагу на те, що за умовам договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування відсотків, зокрема: за користування кредитними коштами згідно ст.1048 ЦК України та за користування кредитними коштами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України і за весь час прострочення.

Позивач зауважив, що відповідачем було порушено норми матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання та умови договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, а тому позивач вважає, що у нього наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії, так і після спливу строку кредитування (а.с.147-153).

04.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 направив до суду заперечення на клопотання (заяву), у яких зазначив, що позивач не виконав ухвалу суду від 22.10.2025 року, посилаючись зокрема і на практику Верховного Суду просить на підставі п.9 ст.257 ЦПК України залишити позов без розгляду, а у разі продовження розгляду відмовити у позові повністю посилаючись на те, що на виконання ухвали суду про витребування оригіналів документів позивач подав заяву, в якій прямо зазначив, що оригіналів договору факторингу немає і надати їх не може, таким чином визнав, що немає оригіналів договорів відступлення прав вимоги, подає лише копії з реєстрів, не може довести перехід права вимоги. Тоді як перехід прав вимоги підтверджується: договором відступлення прав вимоги (факторингу), актом приймання-передачі прав, повідомленням боржника, але жодного з цих документів позивач не надав, ухвалу суду не виконав та не довів своїх вимог (а.с.196).

07.11.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач щодо тверджень відповідача про надання позивачем електронних копій електронних доказів зазначив таке.

Так, позивачем до позову додано документи в електронній формі, зокрема: кредитний договір №515377399 від 12.09.2021 року, водночас звертає увагу на те, що необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії.

Позивач посилаючись на норми законодавства та практику Верховного Суду зазначив, що у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, а тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій, то відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» збережений примірник буде оригіналом електронного документа.

У додаткових поясненнях позивач зауважив, що зокрема підпис боржника відображено шляхом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором.

Також зазначено, що наданий позивачем до позову кредитний договір є оригінальним документом.

Крім цього позивач зауважив, що головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія (а.с.197-199).

21.11.2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення у даній справі, у яких він просить врахувати їх при розгляді справи та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 отримав одноразовий ідентифікатор, здійснював вхід у систему позивача, підтверджував укладення кредитного договору, отримував кредитні кошти на свій особистий банківський рахунок. Позивач не надав ІР-адресу пристрою, дані про прив`язку пристрою до особи відповідача, дані мобільного оператора щодо доставки СМС та докази перерахування коштів на рахунок, який належить відповідачу, а тому не довів факт укладення договору саме з ОСОБА_1 (а.с.203).

Ухвалою від 21.08.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував докази з АТ КБ «ПриватБанк» та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.108,109).

Ухвалою від 22.10.2025 суд заклопотанням відповідача витребував у ТОВ «Юніт Капітал» необхідні оригінали документів (а.с.142).

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до його електронного кабінету та його представника (а.с.114,115,117,118,129,130,145,146), відповідач шляхом направлення електронного листа до його електронного кабінету, які були доставлені (а.с.113,116,131,144), також рекомендованими листами з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, які не були вручені та повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.122,123).

Представник позивача у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 7 на зв.).

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Ураховуючи викладене, відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 12.09.2021 року ОСОБА_1 подав Заявку на отримання грошових коштів в кредиту та цього ж числа уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії №515377399 у формі електронного документу з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що також вбачається з дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та алгоритму дій, за умовами якого позичальнику надається кредит на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 8 000,00 грн, на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 27.09.2021 (пп.1.1,1.3,1.7 Договору) (а.с.13-16,24,32).

Сторони погодили, що установлений в п.1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена (п.1.8. договору).

Згідно із п.1.9. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються у наступному порядку:

- виключно на період строку, визначеного в п.1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 288,35 % річних, що становить 0,79% від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.9.1.);

- за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою у розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% у день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (п.1.9.2.);

- якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому п.1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 722,70% річних, що становить 1,98 % у день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п.1.9.3. договору).

За змістом п.1.12.1. договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п. 4.3 Договору сторони погодились, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

На а.с.17-23 надані Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт»» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які визначають порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов Електронного договору.

З наданого паспорту споживчого кредиту продукту «СТАРТ» до договору №515377399 від 12.09.2021 року вказані основні умови кредитування, зокрема тип кредиту кредитна лінія, який надається на споживчі цілі, сума ліміту 100-22 000,00 грн, строк кредитування 1-30 днів (з можливістю продовження строку), з процентною ставкою: Дисконтна процентна ставка 3,65 % - 722,7 %, Індивідуальна процентна ставка 361,35 % - 722,7 %, базова процентна ставка 722,7 %. Загальні витрати за кредитом 180 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1 180,00 грн. Реальна річна процентна ставка 649 % річних (а.с.12,13).

За довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 12.09.2021 подав заявку на кредит та цього ж числа йому відправлено договір. Акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором) «MNV62SU6» 12.09.2021 о 18:59 год на номер телефону НОМЕР_1 , цієї ж дати о 19:00 год ідентифікатор було введено та відправлено товариству, а о 19:00 були перераховані позичальнику грошові кошти (а.с.32).

Як видно з платіжного доручення від 12.09.2021 та довідки,ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів ОСОБА_1 згідно договору №515377399 від 12.09.2021 у сумі 8 000,00 грн, на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-8454 (а.с.35,37).

За інформацією наданою АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку НОМЕР_3 , а також інші картки. Також додатково направлено виписку по даному рахунку за період з 12.09.2021 по 17.09.2021 року, яка містить зарахування 12.09.2021 року на суму 8000,00 грн. (а.с.133-135).

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» за плату передало ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах (а.с.44-49, 162-167).

У подальшому, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові угоди №19,26,27,31,32 щодо продовження терміну дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.49 на зв.-56, 167 на зв. - 174).

Відповідно до реєстру прав вимоги №161 від 23.11.2021 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , який у цьому реєстрі значиться за №1671 з загальною заборгованістю в сумі 21 618,16 грн (а.с.57,58, 174 на зв.,175).

31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали акт звірки взаємних розрахунків зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №161 від 23.11.2021 та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог, підтвердивши тим самим, що станом на 31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимоги (а.с.59,176).

10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон плюс» за плату та на умовах, визначених договором (а.с.60-64, 177-181).

Згідно з Реєстром прав вимоги №2 від 10.10.2024 до «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , який у цьому реєстрі значиться за №1180 з загальною заборгованістю в сумі 34 729,61 грн (а.с.65,66,181 на зв.,182).

Згідно з платіжною інструкцією №7524 від 16.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс»» плату за відступлення права вимоги згідно Реєстру права вимоги №2 від 10.10.2024 та договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024 (а.с.67,183).

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, перелік яких та підстави виникнення зазначені в Реєстрі боржників згідно з Додатком №1, який є невід`ємною частиною договору (а.с.68-72, 183 на зв.-188).

За реєстром боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , який у цьому реєстрі значиться за №12269 з сумою боргу у розмірі 34 729,61 грн (а.с.73,74,188 на зв,189).

Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 04.06.2025 року позивачу переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості (а.с.75,190).

Згідно з платіжними інструкцій №483 від 25.06.2025, №467 від 10.06.2025, №468 від 10.06.2025, №469 від 11.06.2025, №470 від 11.06.2025, №478 від 19.06.2025, №479 від 19.06.2025, ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплатило грошові кошти ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за відступлення прав вимог згідно договору факторингу №04/06/25 від 04.06.2025 (а.с.76-79,191 на зв.-193).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №515377399 від 12.09.2021 станом на 22.11.2021 складає 21 379,77 грн (а.с.80,81).

За розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №515377399 від 12.09.2021 станом на 17.01.2022 складає 34 729,61 грн (а.с.82).

На а.с.83 є виписка з особового рахунку, надана ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», за кредитним договором №515377399 від 12.09.2021 за період з 04.06.2025 по 25.06.2025 згідно якої заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.06.2025 складає 34 729,61 грн, в тім числі: 7999,60 грн прострочене тіло, 26 730,01 грн прострочені відсотки.

Стосовно підставності стягнення заборгованості за кредитним договором, суд ураховує таке.

Відповідно дост.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із матеріалів справи убачається, що 12.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №515377399, підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором. Крім одноразового ідентифікатору реквізити сторін договору мають інші відомості про відповідача, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» договір кредитної лінії, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження кредитних зобов`язань.

Доказів, що указані в договорі та паспорті споживчого кредиту одноразові ідентифікатори та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.

Отже, підписавши указаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому істотні умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання. При цьому, нерозуміння умов зобов`язання не звільняє сторону від його виконання. Це загальний принцип цивільного права, який означає, що особа, яка прийняла на себе зобов`язання, несе відповідальність за його виконання. До того ж, діючи добросовісно, позичальник, будучи попередньо ознайомленим із умовами кредитування, викладеними у паспорті споживчого кредиту, мав можливість відмовитися від договору без пояснення причин. Відповідач таким правом не скористався та до звернення позивача в суд із відповідним позовом не ставив під сумнів умови кредитування, зокрема, розмір відсотків, у контексті їх несправедливості.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно дост.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.

Розглядаючи заявлену позивачем заборгованість, суд зазначає, що за змістом п.1.12.1. договору № 515377399, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п. 4.3 Договору сторони погодились, що проценти нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

За п.1.7 договору дисконтний період визначений сторонами до 27.09.2021 року, а тому з урахуванням п.1.12.1 останній строк кредитного договору буде 26.12.2021 року.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17 зазначив, що «в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 515377399 у розмірі 29 473,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7999,60 грн та за відсотками в розмірі 21 474,21 грн.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» додано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, додаткову угоду №6 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане на ім`я адвоката Тараненка А.І. №4956 від 24.04.2012, довіреність від 05.06.2025 (а.с.84-89).

Згідно з договором про надання правничої допомоги між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» сторони визначили предмет договору у виді зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором, а саме: захист прав та законних інтересів клієнта, проведення необхідних процесуальних дій для досягнення найбільш сприятливого результату у справі на користь клієнта.

При цьому згідно п.п.3.1, 3.3 договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, який складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у протоколі погодження вартості послуг (а.с.84 на зв.).

Протоколом погодження вартості послуг визначено вартість послуг, де зазначена погодинна вартість роботи (а.с.85 на зв.).

У Додатковій угоді від 05.06.2025 року до Договору про надання правничої допомоги зазначено, що вона укладена про те, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» доручає, а Адвокатське бюро «Тараненко та Партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав клієнта, зокрема по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором №515377399 від 12.09.2021 року укладеним з ОСОБА_1 (а.с.86).

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 сторони погодили надання правових послуг складання позовної заяви час - 2 години, вартість 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи час 2 години, вартість 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту час 1 год, вартість 500,00 грн, підготовка та подача клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів час 1 год, вартість 500,00 грн, а всього 7000,00 грн (а.с.87).

Оскільки позов задоволено частково, а тому у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2056,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5940,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 515377399 від 12.09.2021 у розмірі 29 473,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7999,60 грн та за відсотками в розмірі 21 474,21 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 5940,00 грн та судовий збір у розмірі 2056,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження юридичної особи: бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя С. М.Косик