Справа № 358/2052/25 Провадження № 2/358/1073/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Романенко К.С., з участю секретаря судового засідання Шпак К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1399741 від 27.03.2024 в розмірі 36337 (тридцять шість тисяч триста тридцять сім) грн. 39 коп., сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 8000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивач надав суду клопотання про витребування доказів по справі, в якому просить витребувати у Монобанк, емітент АТ «Універсал Банк» інформацію: - Чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ? - Чи була успішною транзакція, здійснена 27.03.2024, на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 9000 грн.? Якщо так, то: - Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ? - Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 ?

Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що 27.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1399741, відповідно до умов якого відповідачу на його поточний рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , були перераховані кредитні кошті в розмірі 9 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

26.12.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали Договір факторингу №26122024 від 26.12.2024 року, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1399741 від 27.03.2024 року.

Термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, відповідач 14.10.2025 звертався до ОСОБА_1 із досудовою вимогою про погашення заборгованості, яка була проігнорована відповідачем у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» вимушена звернутися з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 10.11.2025, провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 53-54). Судом було задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів та вказаною ухвалою суду від 10.11.2025 витребувано від АТ «Універсал Банк» документи, що містять інформацію, що може мати доказове значення.

Відповідь за ухвалою суду від 10.11.2025 від АТ «Універсал Банк» за №БТ/10475 надійшла до суду 08.12.2025 разом із випискою про рух коштів по банківському рахунку.

У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві позивач надав суду копію електронного договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1399741 укладеного 27 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 (а.с. 26-29).

Відповідно до договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит на суму 9 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок споживача № НОМЕР_1 суму кредиту на протязі двох календарних днів від дати укладення договору, якою є 27.03.2024.

Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається строком на 360 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.7.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою, які нараховуються за на період строку визначеного у пункті 1.3 Договору (на протязі 360 днів) за процентною ставкою у розмірі 2,5 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Розмір процентів за весь строк користування кредитом визначено у п.п. 1.7.1 та 1.8.2 Договору із розрахунку суми кредиту 9 000,00 грн, кількості днів 360 днів та процентної ставки 2,5%, який становить суму 81 000 грн., а згідно п. 1.9.1. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 90465.53 % річних.

Також п. 5.5.1 та п. 6.4 Договору визначено застосування до Споживача штрафу за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за Договором щодо повернення кредиту, та/або сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1 350,00 гривень на четвертий день такого невиконання, та у розмірі 99,00 гривень на день починаючи з п`ятого дня, за кожен день невиконання, або неналежного виконання.

Договір містить електронний підпис відповідача - одноразовий ідентифікатор Р907.

Додатком 1 до Договору є графік платежів, який також підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором Р907 (а.с. 30).

Додатком 2 до Договору є інформаційне повідомлення ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» від споживача фінансових послуг, в якому ОСОБА_1 зазначила свої персональні дані, з метою інформування про необхідність виконання нею зобов`язань за кредитним Договором № 1399741 від 27.03.2024 року, яке також підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором Р907(а.с. 30 зв.).

ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію товариством, як клієнт, про що позивачем додана відповідна довідка (а.с. 31).

Позивачем додано також лист ТОВ «ПЕЙТЕК» вих. № 6 від 31.12.2024 адресований ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», яким повідомляється, що на виконання договору №03052022-1 від 03.05.2022 укладеного між цими товариствами, 27.03.2024 о 15:06:10 було перераховано кошти на карту клієнта, маска карти - № НОМЕР_1 у сумі 9 000 грн 00 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №1399741 від 27.03.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» станом на 26.12.2024 складає: 36 337,39 грн., з них за тілом кредиту 4 499,89 грн., за процентами 27 337,50 грн., за штрафом 4 500,00 грн. Відповідно до розрахунку відповідачем ОСОБА_1 було здійснено частково погашення заборгованості по кредитному договору на загальну суму 7 876,01 грн., з яких 4500,11 грн. сплата тіла кредиту та 3 375,90 грн. сплата відсотків за користування кредитом.

За змістом відповіді за ухвалою суду від 10.11.2025 в частині витребування доказів, яка надійшла від АТ «Універсал Банк» 08.12.2025 за № БТ/10475 убачається наступне.

На ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 .

Транзакція, здійснена 27.03.2024 року на банківську карту № НОМЕР_2 в сумі

9 000 грн., що належить ОСОБА_1 , була успішною. Грошові кошти за цією транзакцією були зараховані на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_2 .

В підтвердження даної інформації Банком надано суду виписку коштів по рахунку.

14.10.2025 позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою вих №5586/736, копія якої додана до позову, в якій просив погасити заборгованість за кредитним договором №1399741 від 27.03.2024 в позасудовому порядку. Відповіді на досудову вимогу позивач не отримав. Заборгованість позивачем не погашена.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором, шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача відкритий банком.

Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, Іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 року (провадження № 61-16243 св 20).

Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р.

26.12.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали Договір факторингу №26122024 від 26.12.2024 року, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1399741 від 27.03.2024 року, що також підтверджується витягом з Реєстру боржників №26122024 від 26.12.2024. (а.с. 37-42).

З Акту приймання передачі реєстру боржників від 26.12.2024 до договору факторингу №26122024 від 26.12.2024, убачається, що клієнт ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передав, а фактор ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» прийняв реєстр боржників на загальну суму заборгованості 56 013 079 грн. 45 коп. за відступлення права вимоги.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Виходячи з вищевикладеного, можна прийти до висновку, що позичальником було порушено умови Договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість.

Виходячи з вище викладеного, позивачем надано докази укладення кредитного договору № 1399741 від 27.03.2024 року та отримання ОСОБА_1 коштів саме у сумі 9 000,00 грн. Та факт часткового виконання відповідачем умов договору в розмірі 7 876,01 грн.

Також суду доведено відступлення прав вимоги первісним кредитором - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», яке підтверджено Договором факторингу №26122024 від 26.12.2024, на підставі якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №1399741 від 27.03.2024, укладеним із ОСОБА_1 в розумінні ст.ст. 514, 516 ЦК України, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу по кредитному договору № 1399741 від 27.03.2024 року підлягають до задоволення та стягнення суми боргу за тілом кредиту з відповідача на користь позивача в розмірі 4 499,00 грн.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» в частині стягнення відсотків за Договором, суд виходить з наступного.

До стягнення за простроченими відсотками заявлена сума 27 337 грн 50 коп.

Ця вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, процентна ставка є фіксованою та становить 2,5 процента від суми кредиту за кожний день користування ним.

Кредит був виданий 27.03.2024 в сумі 9 000,00 гривень на термін 360 днів.

Відповідачем здійснено платіж з погашення за тілом кредиту в розмірі - 4 500,11 грн. та платіж за відсотками за користування кредитом 3 375,90 грн.

Розрахунок заборгованості за відсотками проведений позивачем за період 28.04.2024 по 26.12.2024 (станом на дату відступлення права вимоги).

Отже, щоденний процент за користування кредитом становить 112 гривень 50 коп. (4 499,89 Х 2,5/100).

Таким чином, сума до сплати за простроченими процентами на дату відступлення права вимоги вірно вказана позивачем та становить 27337 гривень 50 копійок.

Щодо стягнення штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, з 05:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій на загальну суму 4000,00 грн., задоволенню не підлягають.

Вирішення судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021року по справі №380/887/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн 00 коп., та 2422 грн 40 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до наданого договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, датованого 01.07.2025, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатське об`єднання «Апологет», в особі адвоката, керуючого партнера Усенко М.І., уклали замовлення, відповідно до якого клієнт замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право якої належить клієнту, стосовно наступних боржників, зокрема, ОСОБА_1 - вартість послуги становить 8000 грн 00 коп.

Суду надано детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року, датованого 08.10.2025, зазначена кількість годин витрачених на виконання договору про надання правової (правничої) допомоги та види адвокатських послуг №0107 від 01.07.2025.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дійшов переконання, що заявлені представником позивача вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, а також, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а саме складення позовної заяви, а тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених ним дій у справі, виходячи з її конкретних обставин та враховуючи частковість задоволених позовних вимог, суд вважає, що вищевказані витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 000,00 грн.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 2422 грн 40 коп. (сплата судового збору при подачі позовної заяви).

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 87,62%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2122 грн 41 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», , заборгованість за кредитним договором №1399741 від 27.03.2024 у розмірі 31 837,39 (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять сім) гривень 39 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 499,89(чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 89 копійок, заборгованість за відсотками 27 337,50(двадцять сім тисяч триста тридцять сім) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витрати по сплаті судового збору в розмірі 2122,41 (дві тисячі сто двадцять дві) гривні 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код за , IBAN: НОМЕР_4 в AT «Креді Агріколь банк», МФО 300614, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, буд. № 1, корпус № 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий: суддя К. С. Романенко