Справа № 161/5183/20
Провадження № 4-с/161/18/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Новосада О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Новосада Олега Юрійовича, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, в якій, з урахуванням уточнень вимог скарги, просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича щодо невиключення відомостей про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників незаконною; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича вилучити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_2 (а.с. 35-36).

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №67496316 з примусового виконання виконавчого листа №161/5183/20, виданого 11.02.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про конфіскацію та знищення 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту; 1 порожня пластикова бочка, об`ємом 200 л.; 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_2 .

Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року у справі №161/5183/20, вирішено долю речових доказів, а саме вирішено 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту; 1 порожня пластикова бочка, об`ємом 200 л.; 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту - конфіскувати та знищити.

В межах виконавчого провадження №67496316, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 161.4 грн., які сплачено боржником 06.08.2024 року, що підтверджується квитанцією №27.

12.08.2024 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено заяву про зняття арешту з рахунків та майна боржника, що було накладено в рамках виконавчого провадження № 67496316 та виключення даних про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

Однак, станом на дату звернення із скаргою до суду, жодних повідомлень по вчиненні

дії ні боржнику, ні його представнику - не надходило.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження станом на 03.09.2024 року, жодних дій щодо зняття арешту з рахунків та майна боржника, що було накладено в рамках виконавчого провадження № 67496316 та виключення даних про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників - державним виконавцем не вчинено.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 03.09.2024 року, відомості про особу боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесені до реєстру в межах ВП №67496316 (конфіскація у кримінальному провадженні).

У відповідь на адвокатський запит (№18318 від 06.08.2024 р.) Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації за виконавчими провадженнями щодо наявності виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 та повідомив, що у відділі перебуває виконавче провадження №67496316 з примусового виконання виконавчого листа №161/5183/20, виданого 11.02.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Інші виконавчі документи на примусовому виконанні у відділі відносно ОСОБА_2 станом на 06.08.2024 року не перебувають.

Враховуючи, що боржником сплачено витрати виконавчого провадження на суму 161.4 грн., та також, враховуючи, що державним виконавцем не було накладено арешт на кошти та майно заявника, тому сторона скаржника вважає, що з метою належного забезпечення захисту порушених прав ОСОБА_2 вимоги скарги стосуються саме визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича; зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича вилучити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2024 року відкрито провадження у даній скарзі та призначено її до розгляду (а.с. 15).

26.09.2024 року на адресу суду надійшла заява представника скаржника - Масюк Г.С. про уточнення вимог скарги. Зазначено, що стороні скаржника стало відомо, що державним виконавцем не було накладено арешт на кошти та майно ОСОБА_2 , а тому сторона скаржника вважає, що з метою належного забезпечення ОСОБА_2 захисту його порушених прав та інтересів, вимоги скарги слід викласти в наступній редакції:

Скаргу адвоката Кінах Яни Валеріївни, що діє в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича, що полягає у відмові у виключенні даних з Єдиного реєстру боржників незаконною.

Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового .виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича вилучити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_2 (а.с. 35-38).

16.10.2024 року на адресу суду надійшла заява представника скаржника - Масюк Г.С. про витребування доказів, а саме: витребувати із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ. вул. Грюнвальдська, буд. 11, договір з підприємством, яке уповноважене на надання послуг зі знищення майна (а.с. 39-40).

16.10.2024 року на адресу суду від представника скаржника Масюк Г.С. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких, на підтвердження своїх доводів щодо підставності поданої скарги, додатково зазначають, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №67496316 з примусового виконання виконавчого листа №161/5183/20 державного виконавця, виданого 11.02.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про конфіскацію та знищення 9 пластикових бочок синього кольору орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту; 1 порожня пластикова бочка, об`ємом 200 л.; 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту.

15.11.2021 року було відкрито виконавче провадження №67496316 з примусового виконання виконавчого листа 161/5183/20, виданого 11.02.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Повідомляють, що з моменту відкриття виконавчого провадження (15.11.2021) і по даний час державним виконавцем не було вчинено дій для виконання виконавчого листа 161/5183/20, виданого 11.02.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 у період з 15.11.2021 по даний час безпідставно перебуває у Єдиному растрі боржників, не маючи при цьому майнових зобов`язань. Непогашених зобов`язань.

Законодавством України визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключають з Єдиного реєстру боржників. За встановлених обставин даної справи виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників повинно бути наслідком фактичного виконання вироку суду в частині конфіскації та знищення вилученого майна, за яким винесене постанову суду.

Мета ведення Єдиного реєстру боржників полягає саме в оприлюдненні саме в режимі реального часу інформації про невиконанні майнові зобов`язання боржників, та запобігання відчуженню боржниками майна. Таким чином, в разі відсутності у особи невиконаних майнових зобов`язань та необхідності збереження її майна, з метою виконання зобов`язання за рішенням суду така особа не повинна перебувати в Єдиному реєстрі боржників, з огляду на мету його ведення.

ОСОБА_2 внесений до Єдиного реєстру боржників з огляду на відкриття Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області 15.11.2021 року виконавчого провадження з виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 року по справі №161/5183/20

Оскільки у ОСОБА_2 відсутні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання вироку суду в частині конфіскації та в подальшому знищення такого майна, а такі зобов`язання покладені виключно на орган державної виконавчої служби, ОСОБА_2 не може бути боржником у контексті частини другої статті 15 Закону 1404- VII.

При цьому повідомляють, що інших зобов`язань за вироком суду, в тому числі щодо витрат виконавчого провадження, ОСОБА_2 не має, що не заперечується державним виконавцем.

Таким чином, враховуючи відсутність у ОСОБА_2 реального обов`язку з виконання вироку суду при наявності такого обов`язку виключно у органу державної виконавчої служби, права ОСОБА_2 не повинні обмежуватись шляхом наявності відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників.

При цьому можливість виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення прямо передбачена пунктом 23 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02.0.42012 року №512/5 (а.с. 46-48).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2024 року клопотання представника скаржника про витребування доказів було задоволено.

Витребувано із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ. вул. Грюнвальдська, буд. 11, договір з підприємством, яке уповноважене на надання послуг зі знищення майна (а.с. 54-55).

На виконання вимог ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2024 року, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосадом О.Ю. надало завірену копію договору з підприємством, яке уповноважене на надання послуг зі знищення майна від 28.02.2024 року (а.с. 63-65).

27.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Новосада Олега Юрійовича, в якому останній просить в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити повністю, оскільки вважає скаргу необґрунтованою, з наступних підстав.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 визначено вичерпний перелік підстав винесення постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного державного реєстру боржників.

Згідно вищевказаної інструкції, станом на 27.02.2025 року у державного виконавця відсутні законні підстави для винесення постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного державного реєстру боржників у відкритому виконавчому провадженні №6749316 щодо ОСОБА_2 , а також про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої статті 37 Закону «Про виконавче провадження», або постанови, передбаченої ч.4 ст.40 Закону «Про виконавче провадження». Крім того зазначив, що арешт на майно та рахунки боржника у виконавчому провадженні №67496316 державним виконавцем не накладався, тому дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 87-89).

В судовому засіданні представник скаржника підтримала викладені в скарзі та додаткових письмових поясненнях вимоги з підстав в них викладених, просила скаргу задовольнити в повному обсязі з посиланням на бездіяльність державного виконавця впродовж 2021-2025 років при здійсненні виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження №67496316 щодо знищення речових доказів в кримінальному провадження, відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 року. Окрім цього, посилалась на те, що у ОСОБА_2 відсутня будь-яка заборгованість щодо сплати витрат виконавчого провадження, а невчинення дій щодо знищення речових доказів продовж 2021-2025 років не можуть слугувати підставою для перебування його в Єдиному реєстрі боржників, оскільки вчинення дій на виконання рішення суду щодо конфіскації майна повинен вчинити виключно орган державної виконавчої служби. Тривале невиконання рішення щодо конфіскації майна за відсутності обов`язку ОСОБА_2 у його виконанні, зумовлює наявність відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників. Просила визнати бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича щодо невиключення відомостей про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників незаконною; зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича вилучити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_2 .

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосад Олег Юрійович в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на скаргу та просив відмовити в її задоволенні, оскільки не вбачає бездіяльності при здійсненні ним виконавчих дій у виконавчому провадженні № 67496316 щодо знищення речових доказів в кримінальному провадженні та щодо невиключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, та зазначає про відсутність у нього законних підстав для виключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, оскільки речові докази ще не знищені, відповідно, виконавче провадження № 67496316 не закінчено. Разом з тим, він не заперечував відсутність у скаржника будь-якої заборгованості в межах виконавчого провадження № 67496316, а також відсутність на сьогоднішній день діючого договору щодо знищення конфіскованого майна.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року у справі №161/5183/20, вирішено питання щодо речових доказів по справі, а саме: вирішено конфіскувати та знищити 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту; 1 порожня пластикова бочка, об`ємом 200 л.; 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту (а.с.6-8).

З 15.11.2021 року та в подальшому станом на день звернення ОСОБА_2 до суду на примусовому виконанні у ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області перебуває ВП №67496316, щодо виконання виконавчого листа 161/5183/20, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11.02.2021 року, (а.с.10 зворот-11). Відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про боржника (категорія стягнення: конфіскація у кримінальному провадженні), внесені до Єдиного реєстру боржників (а.с.12).

Відповідно до копії постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №67496316 від 15.11.2021 року, загальна сума мінімальних витрат складає:161.40 гривень (а.с.5).

Згідно відповіді ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області від 06.08.2024 року № 18318, наданій на адвокатський запит від 15.07.2024 року № 31-07/03 щодо надання інформації за виконавчими провадженнями щодо наявності виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 , повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №67496316 з примусового виконання виконавчого листа №161/5183/20, виданого 11.02.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, та повідомлено представника скаржника - адвоката Кінах Я.В. про необхідність сплати ОСОБА_2 витрат виконавчого провадження на суму 161.40 гривень, згідно вищевказаної постанови (а.с. 12 зворотній бік).

Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції № 27 від 06.08.2024 року, ОСОБА_2 сплачено вищезазначену суму витрат виконавчого провадження в розмірі 161.40 гривень (а.с. 10).

12.08.2024 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції представником скаржника було направлено заяву про зняття арешту з рахунків та майна боржника, що було накладено в рамках виконавчого провадження № 67496316 та виключення даних про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників. На підтвердження виконання постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження, та сплати ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 161.40 гривень було надано оригінал квитанції №27 від 06.08.2024 року (а.с.8 зворотній бік -10).

Проте, станом на 03.09.2024 року (день звернення до суду з даною скаргою) від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповіді на адвокатське звернення від 12.08.2024 року ані скаржнику, ані його представнику надано не було.

В ході розгляду справи судом було задоволено клопотання представника позивача, та ухвалою суду від 31.10.2024 року було витребувано із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ. вул. Грюнвальдська, буд. 11), договір з підприємством, яке уповноважене на надання послуг зі знищення майна.

Суду було надано належним чином завірену копію договору №202/ВО від 28.02.2024 року з підприємством, яке уповноважене на надання послуг зі знищення майна, з якого вбачається, що даний договір укладено між Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції та ТОВ «Науково-виробнича компанія «УКРЕКОПРОРМ», предметом якого є надання комплексних послуг зі знищення (видалення) вилученої з обігу продукції, речових доказів, конфіскованого майна, безхазяйного майна, товарів народного вжитку, нетоксичних відходів. Згідно з п. 7.1. даний Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими особами та діє до 31.12.2024 року або до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором (а.с.64-65). Отже, термін дії договору закінчився 31.12.2024 року, згідно п.7.1 (а.с.64 зворот.).

Як вбачається з відповіді ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області № 1429 від 12.02.2025 року на адвокатський запит Масюк Г.С. в інтересах ОСОБА_2 № 06-02/02 від 06.02.205 року, щодо надання інформації стосовно виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі №161/5183/20 від 06.08.2024, повідомлено, що станом на 12.02.2025 року у відділі відсутня інформація про наявність укладеного діючого договору між Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції та відповідним підприємством щодо надання послуг зі знищення майна (а.с.85.)

Згідно з письмовими поясненнями державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада О.Ю., наданими ним у відзиві на скаргу ОСОБА_2 та підтриманими ним в ході розгляду справи, виконавче провадження № 67496316 станом на травень 2025 року перебуває на виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що також підтверджено відомостями з відкритого інтернет сайту Міністерства юстиції - Автоматизована система виконавчого провадження, та не заперечувалось представником скаржника.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», № 18357/91, § 40).

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язки і права виконавців встановлені статтею 18 Закону, частиною другою якої передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2, 5, 6 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (ч.1). Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення (ч.2). Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.5). Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо) (ч.6).

Відповідно до ч.7 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, пунктами 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (п.1); стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (п.3); запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (п.11).

Аналогічні норми передбачені і Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до п.2 розділу І якого, єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Так, згідно п. 6, 7 розділу Х Положення №2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: 1) про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Положення №2432/5 вбачається, що дійсно чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року у справі №161/5183/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 204 КК України та призначене йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, о становить 63 750,00 грн. з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів. Вирішено долю речових доказів, зокрема, вирішено конфіскувати та знищити 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту; 1 порожня пластикова бочка, об`ємом 200 л.; 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту.

З 15.11.2021 року на примусовому виконанні у ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області перебуває ВП №67496316 щодо виконання виконавчого листа 161/5183/20, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11.02.2021 року, відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про боржника (категорія стягнення: конфіскація у кримінальному провадженні), внесені до Єдиного реєстру боржників.

Щодо інформації про виконавче провадження від 03.09.2024 року вбачається, що 12.11.2021 року до виконавчої служби надійшов виконавчий документ виконавчий лист від 11.02.2021 року по справі № 161/5183/20, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області. Боржник за даним виконавчим провадженням ОСОБА_2 ; стягувач Держава; резолютивна частина виконавчого документа: 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту; 1 порожня пластикова бочка, об`ємом 200 л.; 9 пластикових бочок синього кольору, орієнтовно об`ємом по 200 л. кожна, заповнені рідиною з характерним запахом спирту, конфіскувати та знищити.

Проте, суд зауважує, що жодних дій державним виконавцем ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області на виконання рішення суду в частині знищення речових доказів, здійснено не було.

Починаючи з 12.11.2021 року державним виконавцем не вжито жодних заходів щодо намагання знищити дані докази: відсутні будь-які звернення державного виконавця до відповідних органів щодо організації знищення таких доказів; відсутні списки доказів, які перебувають на виконанні у виконавчій службі та які підлягають знищенню; відсутні звернення до керівництва щодо вжиття заходів, направлених на знищення таких доказів, тощо, що було підтверджено в судовому засіданні самим державним виконавцем.

Так, з копії Договору №202/ВО від 28.02.2024 року, укладеного з підприємством, яке уповноважене на надання послуг зі знищення майна, вбачається, що даний договір укладено між Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (Замовник) та ТОВ «Науково-виробнича компанія «УКРЕКОПРОРМ» (Виконавець), предметом якого є надання комплексних послуг зі знищення (видалення) вилученої з обігу продукції, речових доказів, конфіскованого майна, безхазяйного майна, товарів народного вжитку, нетоксичних відходів.

Відповідно до пунктів 2.1.2 та 2.1.3. розділу 2. Права і обов`язки Сторін передбачено, що Виконавець зобов`язується: приймати письмові заявки Замовника із зазначенням найменування та кількості (об`єму) відходів, що підлягають знищенню (видаленню); організовувати навантаження та транспортування Відходів до місця надання послуг.

Пунктом 2.3.2. розділу 2. Права і обов`язки Сторін передбачено, що Замовник зобов`язується про необхідність надання послуг подавати Виконавцю письмову заяву із зазначенням найменування та кількості (об`єму) відходів не пізніше, ніж за 10 банківський день до бажаного терміну знищення (видалення) відходів.

Згідно з п. 2.3.3. розділу 2. Права і обов`язки Сторін також визначено, що Замовник зобов`язується передати Виконавцю належним чином завірені копії документів, на підставі яких відходи підлягають знищенню (видаленню).

Проте, за весь час дії даного договору: з 28.02.204 року по 31.12.2024 року, державним виконавцем не було здійснено жодної дії щодо формування та передання Виконавцю до Договором списків відходів, які підлягають знищенню, відповідно до положень Розділу 2. Договору.

Станом на день розгляду справи, нового договору з відповідним підприємством, укладено не було, жодних інших дій не вчинено.

Як пояснив під час розгляду справи державний виконавець, він не може надати пояснень щодо того, коли та яким чином планується вирішувати питання щодо примусового виконання рішення суду в частині знищення конфіскованого майна. Отже, не може і повідомити, коли теоретично може бути завершено виконавче провадження № 67496316 в частині знищення речових доказів. Одночасно, не заперечував відсутність у ОСОБА_2 будь- яких майнових зобов`язань перед стягувачем та виконавчою службою.

З огляду на викладене, суд вбачає бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича в частині нездійснення жодних дій, направлених на примусове виконання рішення суду в частині знищення речових доказів.

Проте, скаржником та його представником не заявлялась вимога щодо визнання судом протиправної бездіяльності державного виконавця в частині нездійснення жодних дій, направлених на примусове виконання рішення суду в частині знищення речових доказів.

Що стосується вимог скарги ОСОБА_2 про визнання бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича щодо невиключення відомостей про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників незаконною, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки у державного виконавця були відсутні правові підставі щодо виключення відомостей про боржника ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, з огляду на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, а також приписи Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та наявність відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі статтею 5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У Доповіді Верховенство права, яка схвалена Європейською Комісією За демократію через право (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття законних очікувань) (пункт 48).

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 відсутні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання вироку суду в частині конфіскації та в подальшому знищення такого майна, а такі зобов`язання покладені виключно на орган державної виконавчої служби, ОСОБА_2 не може бути боржником в контексті ч. 2 ст. 15 Закону 1404-VIII.

При цьому, також встановлено під час судового розгляду справи та не заперечувалось державним виконавцем, що у ОСОБА_2 відсутні інші зобов`язання за вироком суду, в тому числі, і щодо витрат виконавчого провадження.

Отже, наявність інформації щодо ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі боржників при відсутності положень законодавства, що передбачають можливість її виключення у зв`язку з тривалим невиконанням органом державної виконавчої служби вироку суду в частині конфіскації та знищення майна, не є пропорційним заявленій в законодавстві легітимній меті.

З наведеного вище можна зробити висновок про те, що виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, враховуючи, що скаржник виконав всі свої майнові зобов`язання, покладені на нього як вироком суду (конфісковано та передано для знищення речові докази), так і постановою державного виконавця щодо стягнення сум виконавчих витрат, жодних інших зобов`язань саме на скаржника покладено не було, враховуючи відсутність у ОСОБА_2 реального обов`язку з виконання вироку суду при наявності такого обов`язку виключно у органу державної виконавчої служби, права ОСОБА_2 не повинні обмежуватись шляхом наявності відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників.

Докази того, що ОСОБА_2 має невиконані майнові зобов`язання, як боржник, відповідачем не надано, а дана обставина є обов`язковою, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження». Навпаки, державний виконавець підтвердив відсутність будь-якої заборгованості ОСОБА_2 .

Враховуючи, що сама мета Положення №2432/5 ведення Єдиного реєстру боржників полягає саме в оприлюдненні в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна, а таке майно не перебувало у скаржника, а було конфісковано та передано до державної виконавчої служби для подальшого його знищення органами Державної виконавчої служби, у зв`язку із чим було направлено в частині конфіскації речових доказів на виконання до ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області, ОСОБА_2 зі свого боку, було вжито всіх заходів щодо виконання свого обов`язку по сплаті виконавчих витрат та передачі речових доказів повноважним органам, суд приходить до висновку, що виключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників буде відповідати принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права та відновленню прав скаржника.

При цьому, можливість виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення прямо передбачена п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4ст. 10 ЦПК України).

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При таких обставинах, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги ОСОБА_2 ..

На підставі ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 447, 450 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Новосада Олега Юрійовича задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича вилучити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 67496316 від 12.11.2021 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова