ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/615/25 Справа № 235/3423/24 Суддя у 1-й інстанції - Філь О. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Корчистої О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Філь О.Є. в м. Покровськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 01 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське»про стягнення заборгованості з орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено договір оренди землі.

У зв`язку зі смертю попереднього власника, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0843, відповідно до умов якого орендареві надано в строкове, платне користування належну позивачеві вищезазначену земельну ділянку терміном на 7 років.

Відповідно до п. 9. Договору орендна плата становить 6% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 180094,02 грн., орендна плата становить 10805,64 грн, а також погоджено, з цієї суми орендарем ТОВ «АП «Придніпровське», як податковим агентом утримуються податки. Після утримання таких податків сума орендної плати становить 8698,54 грн.

Строк оплати встановлено до 31 грудня поточного року (п. 11. Договору).

Однак, позивач не отримав орендну плату за користування його земельною ділянкою відповідачем за 2022 та 2023 рік.

На підставі наведеного позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 20 469,27 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2023 рік у розмірі 9 299,20 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське»вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим, тому просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 отримала орендну плату за 2019, 2020, 2021 роки в більшому розмірі, ніж сторони передбачили у договорі оренди землі, однак, судом першої інстанції не було враховано факт переплати та те, що чинне законодавство не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.

Зазначає, що затримка товариства у виплаті орендної плати за 2023 рік відбулась у зв`язку із збройною агресією рф на території України та впливу зазначених обставин на господарську діяльність товариства, однак, судом першої інстанції не враховано не тільки обставини непереборної сили, а й надання відповідачу, як суб`єкту господарської діяльності, не сплачувати штрафів та неможливість відшкодувати збитки у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань, тому вважає, нараховані позивачем штрафні санкції (інфляційні нарахування, пеня) за 2023 рік, необґрунтованими та недоведеними.

Крім того, позивач по тексту позовної заяви стверджує про звернення до товариства з січня 2022 року до початку 2024 року, як усно так і письмово, з проханням сплатити орендну плату, при чому зазначаючи направлення листів з рекомендованим повідомленням, проте матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження цих тверджень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено договір оренди землі.

Згідно якого ОСОБА_2 передала в оренду земельну ділянку з кадастровим №:07:000:0843, площею 5,18 га, в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.47-51).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ділянка площею 5,1800 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Покровського (Красноармійського) району Донецької області належить ОСОБА_1 .. Кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0843 (а.с. 54).

Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148932258 від 11.12.2018 року земельна ділянка кадастровий номер :07:000:0843, площею 5,18 га належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.57).

Відповідно до додаткової угоди від 27 березня 2019 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0843 сторони домовились внести зміни в Договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0843, зареєстрованого від 10.09.2018 року за № 27910345, змінивши орендодавця з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю попереднього власника (а.с.53).

Відповідно до п. 9. Договору орендна плата становить 6% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 180094,02 грн., орендна плата становить 10805,64 грн, а також погоджено, з цієї суми орендарем ТОВ «АП «Придніпровське», як податковим агентом утримуються податки. Після утримання таких податків сума орендної плати становить 8698,54 грн.

Строк оплати встановлено до 31 грудня поточного року (п. 11. Договору).

Відповідно до п. 11 договору орендна плата вноситься у такі строки: - у натуральній формі з 01 січня по 31 грудня звітного року; - у грошовій формі з 01 вересня по 31 грудня звітного року.

Відповідно до п. 13 договору розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік, у разі: зміни умов господарювання; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 41 договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Пунктом 42 договору передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Позивач отримала орендну плату за 2019, 2020 та 2021 рік в більшому розмірі ніж сторони передбачили у договорі оренди землі, а саме: 34 794,17 грн, замість 26 095,62 грн за умовами договору, тобто на 8698,55 грн більше, що підтверджується копією відомості на виплату готівки № 3 від 21.10.2019 року, копією платіжної інструкції № 139898 від 05.02.2021 року та копією платіжної інструкції № від 21.05.2021 року (а.с. 87-89).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договору оренди в частині своєчасної сплати орендної пати за 2023 рік, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі за 2023 рік, у розмірі, погодженому сторонами. Факт несплати орендної плати за договором за 2023 рік не заперечується самим представником відповідача, проте його посилання на форс-мажорні обставини як причину неможливості сплатити позивачеві орендну плату за користування земельною ділянкою суд вважає необґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 15 вищевказаного Закону, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладання договору, орендна плата може встановлюватися у таких формах: грошовій; натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладання договору, умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. У разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати, якщо інше не передбачено умовами договору оренди.

Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, зокрема, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Як вбачаться з матеріалів справи, відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148932258 від 11.12.2018 року земельна ділянка кадастровий номер :07:000:0843, площею 5,18 га належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.57).

Відповідно до п. 9. Договору орендна плата становить 6% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 180094,02 грн., орендна плата становить 10805,64 грн, а також погоджено, з цієї суми орендарем ТОВ «АП «Придніпровське», як податковим агентом утримуються податки. Після утримання таких податків сума орендної плати становить 8698,54 грн.

Позивач отримала орендну плату за 2019, 2020 та 2021 рік в більшому розмірі ніж сторони передбачили у договорі оренди землі, а саме: 34 794,17 грн, замість 26 095,62 грн за умовами договору, тобто на 8698,55 грн більше, що підтверджується копією відомості на виплату готівки № 3 від 21.10.2019 року, копією платіжної інструкції № 139898 від 05.02.2021 року та копією платіжної інструкції № від 21.05.2021 року (а.с. 87-89).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Доказів сплати орендної плати товариством позивачці ОСОБА_1 за 2023 рік матеріали справи не містять.

Щодо доводів апеляційної скарги про затримку сплати орендної плати через форс-мажорні обставини, а саме військову агресію рф проти України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Для доведення обставин непереборної сили, через які неможливим було виконання зобов`язання потрібно звертатися до Торгово-промислової палати.

Згідно ч. 1 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Положеннями ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) визначено як надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків відповідно до законодавчим та інших нормативних актів.

28 лютого 2022 року Торгово-Промислова Палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо військової агресії рф проти України як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану.

Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Тобто, орендар і надалі повинен сплачувати орендну плату, але якщо через форс-мажорні обставини він порушить строк сплати орендної плати, він не може бути притягнутий до відповідальності, передбачену договором оренди чи законом.

Відповідно, ч. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Однак, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації.

Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Вищевказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22.

Колегія суддів наголошує, у разі виникнення спору з власником щодо можливості використання орендованого майна в період воєнного стану саме орендар повинен буде довести, що можливості користування у нього не було.

Разом з тим, ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» не надано доказів, що останнє не користувалося, не обробляло належну позивачу земельну ділянку та не отримувало прибутки саме з причин форс-мажору, що свою чергу, слугувало б підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання.

Апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу, що термін виконання зобов`язання відстрочується на період існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та не може бути підставою для звільнення від його виконання взагалі.

Фактично товариство не довело причинно-наслідкового зв`язку між тим, що виникнення форс-мажорних обставин, а саме військова агресія рф проти України, стала підставою для несплати орендної плати за землю ОСОБА_1 .

Крім того, факт несплати орендної плати за 2023 рік не заперечується стороною відповідача та відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань та необгрунтованість посилання на форс-мажорні обставини, як на підставу неможливості сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Головуючий

Судді