Справа №461/8628/25
Провадження №2/461/4027/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Чубей К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в розмірі 17450 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 13986 грн. та судові витрати.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 19.08.2025 відбулось залиття належної на праві спільної сумісної власності позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що комісією ЛКП «Старий Львів» складено акт від 03.09.2025. Згідно вказаного акту, причиною затоплення було те, що у квартирі АДРЕСА_2 , неякісна герметизація сантехнічного приладу (ванни) до стіни даної квартири. Під час комісійного обстеження належної позивачу квартири виявлено разові сліди залиття стелі та стін ванної кімнати та вбиральні. Згідно висновку експерта №29/09-25 від 06.10.2025, вартість відновлювального ремонту після затоплення складає 17450 грн. Представник стверджує, що відповідач ОСОБА_2 не йде на контакт та у добровільному порядку відшкодовувати суду збитків відмовляється. Відтак, просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.10.2025 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

24.11.2025 представник позивача ОСОБА_3 через Електронний суд подав заяву, у якій просив суд у разі задоволення позову стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. та врахувати, що залиття квартири позивача зі сторони відповідача відбувається не вперше.

25.11.2025 відповідач ОСОБА_2 через канцелярію Галицького районного суду м. Львова подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.11.2025 розгляд справи відкладено.

06.12.2025 відповідач ОСОБА_2 через канцелярію Галицького районного суду м. Львова подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема зазначив, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. є явно непропорційними щодо предмета спору, неспівмірними зі складністю справи та ціною позову, а тому просить суд зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000 грн.

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на поштову та електронні адреси сторін.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №267507041 від 26.07.2021 /а.с.20/.

19.08.2025 відбулось залиття квартири, належної позивачу на праві спільної сумісної власності, за адресою: АДРЕСА_1 , про що комісією ЛКП «Старий Львів» складено акт від 03.09.2025 /а.с.8/.

Відповідно до акту, складеного працівниками ЛКП «Старий Львів», 03.09.2025 комісією ЛКП «Старий Львів» в складі заступника директора Пеха А.В., начальника технічного відділу Книш О.Г. та майстра дільниці ОСОБА_4 було проведено обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на предмет залиття. При обстежені виявлено разові сліди залиття стелі та стін ванної кімнати та вбиральні. Залиття відбулось з квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом вище, та, ймовірно спричинене неякісною герметизацією сантехнічного приладу (ванни) до стіни даної квартири.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №448342966 від 20.10.2025, власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 /а.с.19/.

Згідно ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Таким чином, обов`язок по утриманню квартир (включно з усіма мережами, приладами опалення і т. ін.) покладений на їх власників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України (зараз ст. ст. 1166, 1167 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

За змістом частин першої, третьої статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 № 927/11207 передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що причиною залиття квартири ОСОБА_1 є неякісна герметизація сантехнічного приладу (ванни) до стіни квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом вище.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу матеріальною шкодою.

Частина 1 статті 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно частини 3 статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експерта № 29/09-25 від 06.10.2025 по результатах проведення експертного будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_1 , вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 , становить 17450,00 грн. /а.с.9-16/.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт спричинення збитків позивачу залиттям квартири, розмір майнової шкоди визначено відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, а відповідачем дані обставини не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 17450 грн.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем сплачено вартість послуг по проведенню експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 13986 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1.332585431.1 від 30.09.2025.

Окрім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією №2282-0971-8511-2476 від 21.10.2025.

Враховуючи, що позов задоволено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн., а також витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 13986 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 скористався скоїм правом та подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн., вважаючи, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. є явно непропорційними щодо предмета спору, неспівмірними зі складністю справи та ціною позову.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

В даному випадку представник підтверджує понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу наступними доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 13.10.2025; розрахунком розміру правової допомоги від 24.11.2025 у цивільній справі №461/8628/25 на суму 12000 грн.; актом здавання-приймання робіт від 24.11.2025 згідно договору від 13.10.2025 у справі №461/8628/25.

Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК України встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 319, 322, 386, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 76, 81, 89, 137, 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири, в розмірі 17450 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 13986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Зубачик Н.Б.