Справа №536/2042/24
Провадження №2/524/1254/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Болгар О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 406790 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.10.2023 по справі № 524/7058/21 позов ОСОБА_2 до Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено та поновлено ОСОБА_2 на роботі в Кременчуцькому льотному коледжі на посаді фахівця без категорії відділення організаційної роботи з перемінним складом відділу соціально-гуманітарної, виховної та профорієнтаційної роботи з 01 липня 2021 року і стягнуто з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2021 по 26.10.2023 в розмірі 404 520грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 270 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 було звільнено із порушенням закону за наказом Кременчуцького льотного коледжу ХНУВС від 30.06.2021 № 160 за підписом виконуючого обов`язки директора Пєшкова Вадима Володимировича, позивач вважає, що відповідач як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування сплаченого судового збору.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову заперечує. Вказав, що процедура звільнення ОСОБА_2 була розпочата директором Кременчуцького льотного коледжу ОСОБА_3 , натомість він, ОСОБА_1 , лише підписав наказ про звільнення, оскільки 30.06.2021 виконував обов`язки директора коледжу. Звертав увагу на те, що його не було ознайомлено із посадовою інструкцією директора. Вказав, що всі звільнення відбуваються за погодженням із ректором університету, а крім того проєкт наказу про звільнення ОСОБА_2 був погоджений начальниками усіх відділів Коледжу. Звертав увагу на те, що керівники відділів, які погоджували звільнення ОСОБА_2 , не доповідали йому, Пєшкову В.В., про ризики звільнення ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача наголошувала, що позивач не довів наявності вини ОСОБА_1 у звільненні ОСОБА_2 , а постанова Полтавського апеляційного суду не є преюдицією.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ, ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

19.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду; задоволено клопотання про виклик свідка; закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 17.11.2020 №366 о/с ОСОБА_1 з 17 листопада 2020 року було призначено на посаду першого заступника директора коледжу із забезпечення безпеки польотів Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

Наказом директора Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.06.2021 №77/в у зв`язку із відрядженням директора Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ 30.06.2021 виконання його обов`язків було покладено на ОСОБА_1

30.06.2021 наказом Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ № 160 о/с за підписом в.о. директора коледжу Пєшкова В.В. ОСОБА_2 був звільнений з посади «фахівця без категорії» відділення організаційної роботи з перемінним складом відділу соціально-гуманітарної, виховної та профорієнтаційної роботи з 30.06.2021 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників.

26 жовтня 2023 року Полтавським апеляційним судом було прийнято постанову у справі № 524/7058/21, якою скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2022 року та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказаним судовим рішенням(відповідно до змісту скороченого судового рішення за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/114610897) скасовано наказ Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ № 160 о/с від 30.06.2021 про звільнення ОСОБА_2 за ст. 40 п. 1 КЗпП України і поновлено ОСОБА_2 на роботі в Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ на посаді фахівця без категорії відділення організаційної роботи з перемінним складом відділу соціально-гуманітарної, виховної та профорієнтаційної роботи Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ з 01 липня 2021 року; стягнуто з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2021 року по 26 жовтня 2023 року в розмірі 404520 грн та судові витрати в сумі 2270 грн.

Кошти за судовим рішенням були перераховані на рахунок ОСОБА_2 за платіжними інструкціями №263 та №265 від 18.07.2024(а.с.42, 44).

НОРМИ ПРАВА

За змістом пункту 8 статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОЦІІНКА СУДУ

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Такі висновки викладені в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від N 14 від 29.12.92 та підтверджені Верховним Судом в постановах по справах № 161/13650/22 від 16 серпня 2023 року, № 242/2951/16-ц від 20 травня 2019 року, № 401/534/17 від 16 серпня 2018 року.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 звільнено із порушенням закону за наказом в.о. директора Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ № 160 о/с ОСОБА_1 , що було підтверджено постановою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року, відповідач як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу.

Оцінюючи доводи відповідача та його представника з приводу того, що звільнення ОСОБА_2 відбувалось за погодженням з Ректором університету, а також з керівниками інших відділів Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, що свідчить про відсутність вини відповідача, суд відзначає наступне.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що займала посаду начальника відділу кадрів Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ. Зазначила, що проєкт наказу про звільнення погоджується із усіма керівниками відділів, а після погодження надається директору.

Надана відповідачем копія наказу № 160 о/с від 30.06.2021 підтверджує показання свідка про погодження наказу з керівниками відділів Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ(а.с.151 зворот).

Разом із тим, на думку суду, вказані докази не спростовують того, що ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора Коледжу, мав пересвідчитись у законності звільнення працівника, в тому числі у додержані процедури його звільнення.

Також, суд враховує, що ректором Харківського національного університету внутрішніх справ погоджується звільнення директора коледжу, його заступників та керівників структурних підрозділів Коледжу, а повноваження щодо звільнення інших працівників належить до компетенції директора Коледжу(п.3.3 Посадової інструкції директора Коледжу(а.с.132).

Крім того, на думку суду, безпідставними є доводи відповідача про те, що його не було ознайомлено із посадовою інструкцією директора, оскільки відповідно до п. 1.6 Посадової інструкції першого заступника директора коледжу з безпеки польотів за окремим наказом перший ЗДК виконує обов`язки директора згідно з делегованими йому повноваженнями. З цих підстав, суд вважає, що відповідач мав ознайомитись із посадовою інструкцією директора Коледжу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що посада директора Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ належить до професійної групи «керівники», в свою чергу посада першого заступника директора коледжу з безпеки польотів, відповідно до п. 1.1 посадової інструкції, належить до категорії «керівники підприємств, установ, організацій». Вказане, на думку суду, спростовує доводи відповідача та його представника з приводу того, що в розумінні ст.. 136 КЗпП України ОСОБА_1 не є особою, яка має нести відповідальність.

Суд вважає, що факт незаконності звільнення працівника підтверджується постановою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року, якою було ОСОБА_2 було поновлено на роботі через порушення процедури звільнення, яка визначена КЗпП України.

Факт заподіяння шкоди позивачу вказаним наказом та її розмір підтверджується платіжними інструкціями, долученими позивачем.

Суд повторює, що відповідальність, передбачена ст. 237 КЗпП України, настає незалежно від вини посадової особи, яка підписала наказ про звільнення, а тому суд вважає, що саме на ОСОБА_1 покладається відповідальність і він є належним відповідачем по справі.

З цих підстав, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути із ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ кошти в сумі 406 790 грн.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати в сумі 6101,85 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення завданої матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (, 61080, пр-т Льва Ландау, 27, м. Харків) завдану шкоду у розмірі 406 790 грн та судові витрати в сумі 6101,85 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.05.2025

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ