Справа № 496/2017/24
Провадження № 2/496/1297/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Крикун І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про відшкодування матеріальної,

УСТАНОВИВ:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі ПрАТ «УТСК») відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4673 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.11.2022 року о 03 год 00 хв., в Одеській області, на автомобільній дорозі загального користування державного значення Київ Одеса, 446 км + 500 м, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Premium 450 DXI» д/н НОМЕР_1 , здійснив наїзд на перешкоду відбійник. Внаслідок чого, зазначений автомобіль та 32 м бар`єрного огородження отримали значні механічні пошкодження. Враховуючи, що позивач є балансоутримувачем автомобільних доріг загального користування державного значення в Одеській області, то відповідно водій своїми діями заподіяв матеріальну шкоду (збитки) державі в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури (далі Служба). Згідно дефектного акту від 01.02.2023 року та кошторису збитків, складеного інвестиційно-кошторисної роботи та будівництва Служби від 10.03.2023 року, розмір заподіяного матеріального збитку становить в загальній сумі 19042 грн 80 к.

Згідно полісу № 209973339 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ «УТСК» уклала договір страхування з власником зазначеного транспортного засобу. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. ПрАТ «УТСК» було здійснено відшкодування страхових виплат частинами, на загальну суму 14369 грн.

Відповідач ПрАТ «УТСК» свої зобов`язання виконав не в повному обсязі та не сплатив залишок страхового відшкодування у розмірі 4673 грн. 05.02.2024 року позивач направив на адресу ПрАТ «УТСК» претензію з вимогою сплатити залишок страхового відшкодування, яка залишилась без відповіді.

Від представника ПрАТ «УТСК» надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просить в задоволенні позову, заявленого до ПрАТ «УТСК» відмовити. Свої вимоги представник відповідача мотивує тим, що 02.05.2023 року на адресу ПрАТ «УТСК» надійшла заява-повідомлення вих. № 01-701/06 від 14.04.2023 року про настання ДТП від 24.11.2022 року та виплату страхового відшкодування за пошкодження, завдані майну бар`єрному огородженню дороги (32 м), в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Балансоутримувачем вказаного майна є Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області. Страховиком було розглянуто, погоджено та прийнято до розрахунку страхового відшкодування документи, зокрема кошторис, наданий позивачем, згідно якого: вартість ремонтних робіт з ПДВ становить 19042 грн 80 к., розмір ПДВ у п. ХІ кошторису 3173 грн 80 к. У своїй заяві позивач визначив, що страхове відшкодування перераховується безпосередньо на його рахунок. Позивач не є платником ПДВ і відповідно до вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який був чинним на момент настання зазначених цивільно-правових відносин, сума страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ. Також представник відповідача зазначила, що відповідно до п. 12.1 ст. 12 спеціалізованого Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, завданий майну потерпілих. Полісом серії ЕР № 209973339 встановлена франшиза у розмірі 1500 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, розрахованого на підставі кошторису позивача, з урахуванням вимог Закону, становить 14 369 грн, які були сплачені відповідачем.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання, в якому просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача.

Представник відповідача ПрАТ «УТСК» в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність сторони відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що 21.11.2022 року о 03 год 00 хв., в Одеській області, на автомобільній дорозі загального користування державного значення Київ Одеса, 446 км + 500 м, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Premium 450 DXI», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на перешкоду відбійник. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) зазначений автомобіль та відбійник отримали значні механічні пошкодження. Внаслідок ДТП було пошкоджено 32 м бар`єрного огородження.

Станом на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Premium 450 DXI», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «УТСК» за договором полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №209973339 від 09.07.2022 року. (а.с. 77)

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2023 року, у справі № 496/6430/22, ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 10-11)

Згідно дефектного акту від 01.02.2023 року та кошторису збитків, складеного інвестиційно-кошторисної роботи та будівництва Служби відновлення та інфраструктури в Одеські області від 10.03.2023 року, розмір заподіяного матеріального збитку становить в загальній сумі 19042 грн 80 к. Згідно з п. ХІ кошторису, податок на додану вартість складає 3173 грн 80 к. (а.с. 21-24)

14.04.2023 року за вих. № 01-701/06 позивач направив на адресу відповідача ПрАТ «УТСК» лист-претензію щодо виплати відшкодування суми матеріальних збитків у розмірі 19042 грн 80 к. (а.с. 86 зв.-87)

ПрАТ «УТСК» частинами сплачено страхове відшкодування на користь позивача за пошкодження майна в розмірі 17369 грн, на підтвердження чого свідчать платіжні інструкції: № 21189 від 04.08.2023 року на суму 2000 грн, № 21483 від 09.08.2023 року на суму 2000 грн, № 23364 від 19.09.2023 року на суму 2000 грн, № 23913 від 29.09.2023 року на суму 5000 грн, № 24358 від 06.10.2023 року на суму 3369 грн. Загальна сума відшкодування становить 14369 грн. (а.с. 26-30, 88-90)

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на час виникнення цивільно-правових відносин, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту пошкодженого майна з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судом у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту пошкодженого майна; 2) чи є надавач послуг з ремонту пошкодженого майна платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 (провадження № 61-2507св23), від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20), а також у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів фактичних витрат на відновлення пошкодженого майна після ДТП та не довів інший розмір завданої йому майнової шкоди.

Суд вважає, що позивач повинен був довести зазначені суми, проте він не виконав своїх процесуальних обов`язків, зокрема, не надав до суду належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на ремонт пошкодженого майна після ДТП, а також витрати із сплати ПДВ.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, щодо зменшення вартості ремонту на суму ПДВ (20%) в розмірі 3173 грн 80 к. (пункт ХІ кошторису), оскільки документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту в матеріалах справи відсутнє.

Стосовно решти суми відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Станом на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Premium 450 DXI», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «УТСК» за договором полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №209973339 від 09.07.2022 року.

Відповідно до умов зазначеного полісу, страховик відшкодовує шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, у розмірі до 320000 грн, а шкоду, заподіяну майну, у розмірі до 160000 грн., франшиза становить 1500 грн.

Поняття «франшиза» міститься у Законі України «Про страхування» і його необхідно розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на час виникнення цивільно-правових відносин, зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на час виникнення цивільно-правових відносин, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З аналізу вище наведених норм, можна прийти до висновку, що франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

Оскільки розмір франшизи під час відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого, встановлюється укладеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка відшкодовується саме потерпілому, у разі, якщо франшиза була передбачена договором страхування, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму франшизи в розмірі 1500 гривень.

Враховуючі вище викладене, в частині позовних вимог до ПрАТ «УТСК» слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 120 від 05.03.2024 року (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 971 грн 97 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 1500 грн х 3028 грн/4673 грн). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст. ст. 625, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (ЄРДПОУ 25829550, яке розташоване за адресою: вул. М. Грушевського, буд. 49, м. Одеса, 65031) матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (ЄРДПОУ 25829550, яке розташоване за адресою: вул. М. Грушевського, буд. 49, м. Одеса, 65031) судовий збір у розмірі 971 грн 97 к.

Службі відновлення та розвитку інфраструктури до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в іншій частині позовних вимог в розмірі 3173 грн відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 1.12.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра