"17" грудня 2025 р. Справа № 363/6258/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рукас О.В.,

за участі секретаря судових засідань Вільчинської Є.Д.,

представника позивача - адвоката Розбицького В.П. (в режимі відеоконференції),

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Заочним рішенням суду від 18.03.2025 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за договором про надання банківських послуг від 25.05.2015 року у загальному розмірі 41 250 (сорок одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 53 копійки, з яких: 32 399 (тридцять дві тисячі триста дев`яносто дев`ять) гривень 27 копійок заборгованість за тілом кредиту, 8 851 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривня 26 копійок заборгованість за процентами за користування кредитом, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

16.04.2025 року відповідачем ОСОБА_1 до суду було подано заяву про скасування вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року скасоване заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року у цивільній справі № 363/6258/24 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, призначено цивільну справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10 годину 00 хвилин 13 листопада 2025 року.

13.11.2025 року у зв`язку з неявкою представника позивача, який повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 17.12.2025 року на 10 годину 30 хвилин та визнано обов`язковою яку представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» з метою надання позивачем особистих пояснень щодо обставин даної справи.

У судове засідання 17.12.2025 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» повторно не направив свого представника для участі в судовому засіданні, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки позивач АТ КБ «ПриватБанк» не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього та представника не надходило. Судова повістка та ухвала про визнання явки представника позивача обов`язковою позивачу АТ КБ «Приват Банк» та представнику позивача АТ КБ «Приват Банк» - Ляр Д.Ю. були доставлені в електронному вигляді в електронні кабінети 22.11.2025 року та 23.11.2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь яких клопотань та заяв до суду не надавав.

Представник відповідача - адвокат Розбицький В.П. будучи присутнім в судовому засіданні в режимі відеоконференції, при вирішенні питання щодо розгляду справи за відсутності сторони позивача, явку якої судом було взнано обов`язковою, покладався на розсуд суду.

Судом встановлено, що про дату, час та місце проведення судового засідання, позивач та його представник повідомлені належним чином, в судове засідання повторно сторона позивача не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, ухвалу суду від 13.11.2025 року щодо обов`язкової явки позивача в судове засідання не виконала, тому суд вислухавши думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадків, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 223, 257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме належне повідомлення позивача про час та місце проведення підготовчого судового засідання або судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання позивача, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають.

Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз`яснення слід вважати, що суд при першій неявці позивача позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача про час та місце судового розгляду та за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутності, натомість в змозі відкласти розгляд справи. При повторній же неявці позивача (його представника) у випадку належного повідомлення про час та місце судового розгляду та за відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, незважаючи на причини неявки та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача вдруге поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача (частина п`ята статті 223 ЦПК України, пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України), позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені частиною п`ятою статті 223 ЦПК України та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Судом було встановлено, що ухвалою суду від 19.05.2025 року було скасоване заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року у цивільній справі № 363/6258/24 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено цивільну справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10 годину 00 хвилин 13 листопада 2025 року.

13.11.2025 року позивач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь яких заяв, клопотань суду не надав, внаслідок чого судове засідання було відкладено на 17.12.2025 року на 10 годину 30 хвилин та визнано обов`язковою яку представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» з метою надання позивачем особистих пояснень щодо обставин даної справи.

У судове засідання 17.12.2025 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення, повторно не направив свого представника для участі в судовому засіданні. Про причини неявки позивач АТ КБ «ПриватБанк» не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього та представника не надходило.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа № 310/12817/13 провадження № 61-36375св18) суд прийшов до висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

За наведених обставин, оскільки представник позивача двічі не з`явився в призначені час та місце для розгляду справи, суд вбачає підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 ст. 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.223, 257, 258, 260, 261, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас