Справа № 2-609/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Він Фінанс» звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати поважними та поновити строк пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-609/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 37 457 грн. 42 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2010 року, по справі №2-609/10, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 26.06.2006 року у загальному розмірі 37 457 грн. 42 коп.

Кредитний договір №0 від 26.06.2006 року було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . В подальшому, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ «Дельта Банк», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги №1930/К від 18.09.2019 року.

Оригінал виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2- 609/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 26.06.2006 року, від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» передавався направленням простою кореспонденцією без складання акту прийому-передачі.

Таким чином, у ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» з моменту набуття права вимоги за кредитним договором, був відсутній оригінал виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №2-609/10, оскільки він не передавався ПАТ «Дельта Банк» водночас із переходом права вимоги.

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набувши права стягувача за виконавчим документом по справі №2-609/10, пропустив установлений строк його пред`явлення на виконання до органів виконавчої служби по причині того, що цього виконавчого документа у ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не було і товариство не мало змоги пред`явити його на виконання.

25 липня 2024 року на підставі прийнятого рішення учасниками ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відбулася зміна найменування на ТОВ «Він Фінанс», про що свідчить протокол №1706 загальних зборів учасників та опис документів поданий для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб з кодом доступу про здійснену державну реєстрацію.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, у поданій заяві просив провести розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи, будучи повідомленими про час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву разом з додатками, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 16 лютого 2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 26.06.2006 року у загальному розмірі 36 837 грн. 05 грн., судовий збір у сумі 368 грн. 37 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 252 грн. 00 коп.

06 березня 2013 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» та замінено стягувача в особі ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником в особі ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні №24405980 від 02.02.2011 року, відкритому Саксаганським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-609/10, виданого 16 лютого 2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.12.2019 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та замінено стягувача в особі ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником в особі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах по справі №2-609/10.

Вищевказаною ухвалою суду від 16.12.2019 року встановлено, що 18 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Дельта-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу права вимоги №1930/К, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 26.06.2006 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до Наказу №55-к від 25.07.2024 року, з 25 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано у ТОВ «Він Фінанс» на підставі протоколу №1706 Загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення та видачі виконавчого листа) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб ) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі №2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року (справа №2-7763/10) зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі.

Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин і характеру цих причин, підтверджених належними та допустимими засобами доказування, зробити висновок про їх поважність і можливість поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

Первісним кредитором не вжито заходів щодо виконання вказаного рішення, а заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, зокрема, і первісним кредитором.

Такий правовий висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №2-836/11.

Судом установлено, що ТОВ «Він Фінанс» отримало право вимоги до боржників за кредитним договором №0 від 26.06.2006 року 18 вересня 2019 року, а вже ухвалою суду від 16.12.2019 року було замінено сторону стягувача у виконавчому документі, проте заявник звернувся до суду із заявою про поновлення строків на пред`явлення виконавчого документу тільки 27 жовтня 2025 року, тобто майже через шість років після набуття ним права вимоги.

Заявник ТОВ «Він Фінанс», у свою чергу, не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Пасивна позиція стягувача, а саме не вжиття жодних заходів щодо виконання рішення суду, вказують на те, що стягувач безпідставно відмовився від реалізації своїх прав у виконавчому провадженні.

При цьому суд зазначає, що лише зазначення обставини про дію карантинних заходів та введення в країні воєнного стану не обґрунтовує об`єктивної неможливості пред`явлення до виконання виконавчого документа в межах строку, визначеного законом.

Так, відповідно до постанови КЦС від 18.01.2022 року у справі №370/522/16-ц, суд дійшов висновку, що сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями і були перешкодою для вчинення процесуальних дій та в ухвалі від 21.07.2022 року у справі №127/2897/13-ц КЦС зробив висновок, що сам по собі факт введення в Україні воєнного стану не є підставою для поновлення пропущеного строку, встановленого законом для вчинення процесуальної дії.

Більш того, суд зазначає, що на території України діяли фактичні та юридичні обмеження, пов`язані з карантинними заходами, розпочаті з 11 березня 2020 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», дію якого скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року постановою КМУ від 27.06.2023 року №651.

Тобто на час введення вказаних вище обмежень з 11 березня 2020 року заявником у цій справі уже був пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відтак, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 433 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.