ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 127/13251/24

Провадження № 22-ц/820/2010/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Вінницької міської ради Вінницької області, Виконавчий комітет Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 8 липня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради Вінницької області, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини.

ОСОБА_1 зазначив, що з 10 червня 2022 року він перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Після народження дитини у відповідачки загострилися проблеми з психічним здоров`ям, у зв`язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні у психоневрологічній лікарні. Оскільки ОСОБА_3 не має самостійного доходу, не приділяє належної уваги вихованню дочки, залишає її у небезпеці, зникає з дому на тривалий час, то піклуванням та утриманням дитини займається лише позивач. Він працює та отримує стабільний дохід, має можливість забезпечити належні умови проживання та виховання дочки. Проживання дочки ОСОБА_4 разом із батьком відповідає найкращим інтересам дитини.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 8 липня 2025 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції керувався тим, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом із з батьком ОСОБА_1 і перебуває на його утриманні, а матір ОСОБА_3 не заявляє вимог про визначення місця проживання дитини з нею. Закон передбачає можливість визначення судом місця проживання дитини тільки у разі, якщо батько та матір, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Оскільки сторони фактично узгодили місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 , тобто між ними відсутній спір щодо місця проживання дитини, то правові підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, який має бути вирішений у судовому порядку, а проживання дочки ОСОБА_4 разом із батьком відповідає найкращим інтересам дитини. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2025 року залучив Виконавчий комітет Вінницької міської ради Вінницької області та Виконавчий комітет Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області як органи опіки та піклування до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, замість відповідних Служб у справах дітей.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказавши на законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

Виконавчий комітет Вінницької міської ради Вінницької області та Виконавчий комітет Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області як органи опіки та піклування не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, помилково витлумачив норми статті 161 Сімейного кодексу України (далі СК України) та неправильно застосував норми статті 40 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 10 червня 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 разом із дитиною проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належить його мері ОСОБА_5 . Наразі ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 працює молодшим медичним братом Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка» та має регулярний дохід. ОСОБА_1 за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно з висновком Виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області як органу опіки та піклування від 3 червня 2025 року місце проживання малолітньої ОСОБА_4 доцільно визначати з батьком ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо повноважності складу суду

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно зі статтею 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

В силу статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що постановляється ухвала, яка оформлюється окремим документом. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Право відводу є процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду. Порушення порядку вирішення заяви про відвід ставить під сумнів повноважність суду щодо розгляду конкретної справи.

Автоматизованою системою документообігу Полонського районного суду Хмельницької області визначено суддю Горгулько Н.А. для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою від 19 серпня 2024 року суд першої інстанції відкрив провадження у справі, визначив порядок її розгляду у загальному позовному провадженні та призначив підготовче засідання.

Після закриття підготовчого провадження ухвалою від 19 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Судове засідання у справі було призначене на 11 червня 2025 року.

9 червня 2025 року ОСОБА_3 подала суду заяву про відвід судді Горгулько Н.А.

Ухвалою від 10 червня 2025 року суд відмовив у задоволення заяви відповідачки ОСОБА_3 про відвід судді Горгулько. Н.А. Оскільки заява ОСОБА_3 надійшла до суду менше ніж за три робочі дні до наступного засідання, то цю заяву правомірно вирішено судом, який розглядає справу.

Наступні судові засідання призначалися на 30 червня та 8 липня 2025 року.

Перед судовими засіданнями, відповідно 25 червня та 3 липня 2025 року, до суду надійшли заяви ОСОБА_3 про відвід судді Горгулько Н.А. з інших підстав.

Ухвалами суду, що розглядає справу, від 25 червня та 4 липня 2025 року у задоволенні заяв відповідачки ОСОБА_3 про відвід судді Горгулько Н.А. відмовлено через їх необґрунтованість.

На час подання ОСОБА_3 заяв про відвід у Полонському районному суді Хмельницької області здійснювали правосуддя три судді, а ці заяви надійшли до суду за три робочі дні до наступного засідання. Відтак, якщо суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_3 відводу судді Горгулько Н.А., то вирішення питання про відвід мав бути здійснений іншим суддею, визначеним Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув заяви ОСОБА_3 про відвід із порушенням установленого порядку.

Порушення судом норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення (пункт 1 частини третьої статті 376 ЦПК України).

б) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як передбачено частиною другою статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

В силу частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із положень статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» слідує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. v. Ukraine» (заява №2091/13, пункти 75 76) зазначено, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, пункт 135, ECHR 2010). Також ЄСПЛ зауважив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, пункт 100, ECHR, 16 липня 2015 року).

Зібрані докази вказують на те, що малолітня ОСОБА_4 від народження проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який забезпечує дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Позивач турбується та опікується дочкою.

ОСОБА_1 працює та має стабільний дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, є здоровою особою. За місцем проживання позивача дитині створено необхідні умови для виховання та розвитку.

Із матеріалів справи слідує, що у малолітньої ОСОБА_4 існує прихильність і прив`язаність до свого батька ОСОБА_1 . Отже проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 відповідає найкращим інтересам дитини.

Висновок суду першої інстанції про те, що між батьками відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини є необґрунтованим. Необхідність встановлення місця проживання дитини через суд свідчить про те, що батьки не дійшли згоди з цього питання та знаходяться в конфлікті, який безумовно впливає на психологічний стан дитини. Відтак між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виник спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність визначення місця поживання малолітньої ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 .

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Всупереч вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_3 про відвід із порушенням установленого порядку, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Крім того, при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та зробив помилковий висновок про необґрунтованість позову.

Позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини підлягає задовленню. Місце проживання малолітньої ОСОБА_4 слід визначити разом із батьком ОСОБА_1 незалежно від того, за якою адресою він проживає.

Згідно з частиною четвертою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки має місце істотне порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено повністю, то з ОСОБА_3 на користь позивача слід присудити 1 211 грн 20 коп. судового збору за подання позову та 1 816 грн 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 3 028 грн (1211,20+1816,80).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 8 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат змінити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Вінниці, Вінницької області, разом із батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 3 028 гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Горгулько Н.А.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48