Справа № 462/4759/25 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/3164/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року в складі судді Мруць І.С. в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У червні 2025 року позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1424-9525, відповідно до якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 5600 грн на строк 300 календарних днів, базовий період 14 днів. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, однак, відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив умови кредитного договору і не повернув кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку, встановленого в кредитному договорі. Зазначає, що станом на 24.02.2025 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, складає 18330,68 грн, що складається з заборгованості за кредитом 5261,48 грн., заборгованості за нарахованими процентам 13069,20 грн. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором №1424-9525 від 23.07.2024 року у розмірі 10 418 (десять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 82 копійки, яка складається з 2418 (дві тисячі чотириста вісімнадцять) гривень 82 копійок заборгованості за кредитом, 8000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - 1377 (одну тисячу триста сімдесят сім) гривень, судового збору.

Рішення суду оскаржив ТОВ «Укр Кредит Фінанс», вважає його незаконним, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що стягнення з відповідача комісії за кредитним договором суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також заявлена позивачем до стягнення прострочена заборгованість за нарахованими процентами суперечить принципам розумності та добросовісності, та є несправедливою в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що комісія за видачу кредиту нараховувалась одноразово при видачі кредиту, відповідно до умов п. 4.7 Договору та не застосовувалась, як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань.

Вказує, що спеціальний закон, який врегульовує спірні правовідносини, зокрема Закон України «Про споживче кредитування» безумовно та однозначно передбачає право позивача на встановлення комісії за надання кредиту за Кредитним договором.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 4.6 та п. 10.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст. 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, а нарахована комісія передбачена, як плата за видачу кредиту та є одноразовою.

Крім того, зауважує, що Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору. Проте, ОСОБА_1 таким правом, як споживач, не скористався.

Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Зазначає, що позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом, що був наданий відповідачу.

Щодо правового тлумачення норми закону, а саме ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», то вказує на те, що п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов Договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс», товариством не здійснювалось будь-яке нарахування (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

З наведеного вбачається, що суд помилково ототожнив проценти за користування кредитом, правове регулювання яких передбачене відповідно до ст. 1048, 1056-1 ЦК України, що нараховуються протягом строку договору та неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язання боржником за договором.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та змінити рішення суду, здійснивши перерахунок процентів за ставкою НБУ України, анулювавши усі нарахування, починаючи з 141 дня, тобто з 10.12.2024.

Вказує, що у договорі вказано два типи відсотків: пільговий 1,2% та 1,5% в стандартний період. Однак, жодна із цих процентних ставок не може застосовуватись на законній основі. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2024 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої до четвертої частини цієї статті, не може перевищувати 1%. Таким чином, вважає, що умови кредитного договору, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Такими пунктами є п.п. 4.6, 4.10, 4.12 кредитного договору, а також ануїтетного графіку платежів до кредитного договору. Дані пункти є нікчемними в силу приписів ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Звертає увагу на те, що нормою Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процента ставка у розмірі 1%, однак вважає, що в даному випадку її застосування неможливо, оскільки в силу нікчемності вищезазначених пунктів про нарахування процентів, проценти в договорі позики є неузгодженими. Із урахуванням нікчемності пунктів договору, вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1048, ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період (140 днів).

Окрім того, наголошує, що умови договору містять суперечності. Так, п. 2.3 передбачає погашення за 140 днів ануїтетними платежами, натомість п. 4.9 встановлює строк 300 днів. Така двозначність вводить споживача в оману і створює ілюзію, що кредит можна погасити за коротший строк без додаткових фінансових наслідків, хоча насправді кредитор продовжує нараховувати проценти за 300 днів. Таким чином слід вважати, що термін кредитування становить 140 днів, а решту днів простроченням та нарахуванням в період з 141 дня прирівняти до штрафів, пені чи неустойки, які в свою чергу не підлягають стягненню з боржника згідно чинних обмежень законодавства, зокрема, до положень п. 12 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України №2120-ІХ від 15.03.2022 р. в редакції чинній на момент подій.

Окрім того, зазначає, що комісія має бути визнана незаконною, а її сплата має зараховуватись на погашення тіла кредиту, а відтак його зменшення.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення кредитної заборгованості, сумарний розмір якої не перевищує тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 23.07.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1424-9525 шляхом акцептування позичальником оферти кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3512. Факт видачі кредитних коштів в сумі 5600 грн. за договором №1424-9525 від 23.07.2024 на номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 зазначеного відповідачем у договорі підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1424-9525 від 23.07.2024 року. Крім цього, перерахування коштів в розмірі 5600 грн. за договором №1424-9525 від 23.07.2024 на номер картки № НОМЕР_1 підтверджується листом АТ КБ «Приват Банк».

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості, місцевий суд враховуючи положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважав, що вимога позивача про стягнення комісії за кредитним договором №1424-9525 від 23.07.2024 в розмірі 840 грн. задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачем в розрахунок розміру заборгованості за кредитним договором №1424-9525 від 23.07.2024 включено комісію у розмірі 840 грн., такий розрахунок не відповідає матеріалам справи, тому з урахуванням сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості у розмірі 3181,18 грн., про що зазначається позивачем у розрахунку, суд вважає що з позивача підлягає стягненню 2418,82 грн. сума заборгованості за основним боргом. (5600.00 грн. сума кредиту - 3181.18 грн. сума сплачених коштів відповідачем).

Визначаючи розмір заборгованості за відсотками, місцевий суд вважав, що вимога про нарахування та сплату відсотків є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, по можливість зменшення загального розміру як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, суд вважав за необхідне зменшити розмір відсотків по кредиту до 8 000 грн, зазначивши, що саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, судова колегія виходить з такого.

Судом встановлено, що 23.07.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1424-9525 шляхом акцептування позичальником оферти кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3512. (а.с.12-21)

Відповідно до п.4.1., 4.2 договору кредитодавець надає позичальникові кредитний ліміт, тобто загальний розмір кредиту у сумі 5600 грн., дата видачі кредиту 23.07.2024 р. (а.с. 13 зворот)

Згідно із п.4.4 договору базовий період складає 14 календарних днів.

Пунктами 4.10, 4.12 договору, визначено реальну річну процентну ставку яка складає 27137.17 процентів, денна процентна ставка складає 1,388 процентів. (а.с. 14)

Пунктом 4.9 договору встановлено, що строк кредитування становить 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 18.05.2025 (а.с. 14)

Відповідно до п. 3.10 цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

До договору про відкриття кредитної лінії №1424-9525 від 23.07.2024, укладеного між ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем, позивачем долучено Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3512. (а.с.22-32)

Факт видачі кредитних коштів в сумі 5600 грн. за договором №1424-9525 від 23.07.2024 року, на номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 , зазначеного відповідачем у договорі, підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1424-9525 від 23.07.2024. Крім цього, перерахування коштів в розмірі 5600 грн. за договором №1424-9525 від 23.07.2024 року на номер картки № НОМЕР_1 підтверджується листом АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 33-34, 35)

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №1424-9525 від 23.07.2024, загальна заборгованість відповідача становить 18330,68 грн., з яких 5261,48 грн. сума заборгованості за основним боргом, 13069,20 грн. залишок відсотків (а.с.36-37)

Разом з цим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме призупинення нарахування відсотків клієнтам ТОВ «Укр Кредит Фінанс» згідно Наказу №305-СП від 09.08.2024 за період 09.08.2024 по 24.08.2024.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України « Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

У своїй постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 Верховний Суд зробив висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», пройшов реєстрацію на офіційному веб-сайті товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надав всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних.

Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування, самостійно вніс номер банківської картки та підтвердив, що ознайомлений з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», які теж підписав одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2 .

Після прийняття позичальником умов кредитного договору 23 липня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» уклав із ОСОБА_1 договір про відкриття кредитної лінії, який підписано відповідачем відповідно до вимог ч. 6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3512, який надсилався на особистий телефонний номер ОСОБА_1 . На спростування зазначених обставин ОСОБА_1 доказів не подано.

АТ КБ «ПриватБанк» у листі від 25 лютого 2025 року повідомив про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору 4010 від 02.12.2019, у тому числі, по платежу ID платежу на платіжну картку НОМЕР_1 за договором № 1424-9525 від 23.07.2024 в сумі 5600 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 23.08.2024 ОСОБА_1 сплатив 2976,12 грн., з яких 1797,60 грн. було враховано на погашення процентів за користування кредитними коштами, 840,00 грн. на погашення одноразової комісії та 338,52 грн. на погашення основного боргу.

Таким чином розмір заборгованості за основним боргом становить 5261 грн. 48 коп., про що заявлено позивачем у позові та відображено в розрахунку заборгованості.

Зважаючи на встановлені судом обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду першої інстанції про стягнення заборгованості за тілом кредиту є правильним, однак визначений судом розмірі в сумі 2418,82 грн. не відповідає дійсним обставинам справи. Доводи скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що в розрахунок заборгованості включена комісія, яка враховуючи положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягає, то колегія суддів вважає такі помилковими з огляду на таке.

Згідно із п. 4.7 Договору про відкриття кредитної лінії №142-9525 від 23.07.2024 комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту. Пунктом 4.5. Договору передбачено, що сплата комісії за видачу Кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за Договором дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. Тип комісії - одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо п. 4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) (п. 4.3).

Відповідно до п. 14 Правил відкриття кредитної лінії комісія за видачу кредиту грошові кошти, які позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю в якості однієї (першої) з двох складових оплати за надання та користування кредитом. Комісія за видачу кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умовами Договору передбачено сплату комісії.

Пунктом 6.3 визначено, що за видачу кредиту позичальнику нараховується, а позичальник повинен сплатити комісію за видачу кредиту, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату кредиту. Комісія за видачу кредиту позичальнику є іншою складовою плати за користування позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних кредитодавцю.

Згідно із п. 6.4. Правил комісія за видачу кредиту не є платою за додаткові послуги Кредитодавця або окремою платою за таку дію кредитодавця, як переказ (видача) кошів позичальнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:

«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до постанови Правління НБУ № 16 від 11.02.2021 «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» встановлено методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит для небанківських фінансових установ України (якою є ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»), які відповідно до законів України мають право надавати споживчі кредити.

Вказаною постановою НБУ визначено, що загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (включаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб комісії за розрахунково-касове обслуговування банку, у якому відкритий рахунок кредитодавця (під час зарахування коштів у рахунок погашення споживчого кредиту), страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі, які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).

У постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі 467/555/19 зазначено про правомірність встановлення комісій до правовідносин, що були вчинені в редакції Закону України «Про споживче кредитування», що набрав чинності 10 червня 2017 року, та який прямо передбачав право кредитодавця встановити в умовах договору комісії та інші платежі згідно з законом та відсутності підстав для визнання даних пунктів договору (що передбачають комісії та інші платежі) недійсними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що сторонами спірного правочину було узгоджено, що комісія за видачу кредиту становить 15%, що в свою чергу було відображено й у графіку платежів.

Згідно із п. 12.14 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є, зокрема Правила відкриття кредитної лінії, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором), згідно з якою позивачу надано інформацію, як про загальну вартість кредиту, так і за супутні послуги, зокрема комісії за надання кредиту.

Підписуючи договір про відкриття кредитної лінії №1424-9525 від 23.07.2024 ОСОБА_1 проінформовано належним чином про сплату комісії за надання кредиту, що встановлена у відсотковому відношенні до суми кредиту.

Отже, доводи відповідача, що покладення на нього обов`язку сплачувати комісію є несправедливими умовами кредитного договору, колегія суддів відхиляє, оскільки умовами кредитного договору встановлено сплату комісії саме за надання кредиту, що передбачено на законодавчому рівні, та укладаючи кредитний договір відповідач погодився на такі умови.

З наведеного слідує, що умови договору про встановлення комісії за видачу кредиту не суперечать нормам чинного законодавства України та погоджені сторонами договору відповідно до ст. ст. 6, 536, 611, 626-628, 1046, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору контрагента, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією необхідною для отримання споживчого кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору.

Дана норма прописана і в самому договорі, зокрема в п. 6.9 договору зазначено, що позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця.

Вказаним правом, а саме відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів, ОСОБА_1 не скористався та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах, що також підтверджується виконанням ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань, зокрема ним двічі здійснювались періодичні платежі по кредиту.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі 758/2575/17 зазначено, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 нього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи щодо позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 13069,20 грн., апеляційний суд виходить з такого.

В даній справі відповідач факт укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1424-9525 від 23.07.2024 та отримання кредитних коштів за вказаним договором на загальну суму 5600,00 грн., не заперечує.

Умовами договору про відкриття кредитної лінії № 1424-9525 від 23.07.2024 року передбачено такі процентні ставки: стандартна процентна ставка 1,5% за кожен день користування кредитом; знижена ставка 1,20 % за кожний день користування кредитом протягом 14 днів, що становить базовий період. При цьому виходячи з визначення базового періоду це проміжок часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплатити відсотки за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього Договору.

22 листопада 2023 року прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

У справі, що переглядається, договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 про відкриття кредитної лінії №1424-9525 укладений 23 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» мав привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону, зважаючи на порядок укладення договору із ОСОБА_1 .

Дійсно, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2.5%, протягом наступних 120 днів 1,5%.

Однак, перехідні положення законопроекту застосовується, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Зазначене указує на те, що строк встановлений в п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом.

Таким чином, умови договору про відкриття кредитної лінії №1424-9525 від 23 липня 2024 року щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.

За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами з урахуванням указаних вище приписів, виходячи із максимального розміру денної процентної ставки, що становить 1%, а саме: за період з 23.07.2024 року по 08.08.2024 (17 днів), виходячи з тіла кредиту 5600 грн., розмір відсотків становитиме 952,00 грн. (5600*1%*17=952 грн.); за період з 09.08.2024 по 24.08.2024 відсотки не нараховувались, оскільки кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме призупинення нарахування відсотків клієнтам ТОВ «Укр Кредит Фінанс» згідно Наказу №305-СП від 09.08.2024 за період 09.08.2024 по 24.08.2024; за період з 25.08.2024 по 24.02.2025 (184 дні), виходячи з тіла кредиту 5261,48 грн. (5600-338,52 грн сплачених 23.08.2024=5261,48), розмір відсотків становитиме 9681,12 грн. Таким чином загальний розмір відсотків за користування кредитом становить 10633 грн. 12 коп.

Зважаючи на те, що відповідач сплатив 23.08.2024 суму коштів, з яких 1797,60 грн. враховано на погашення заборгованості за відсотками та 02.09.2024 відповідач сплатив 100,00 грн, які теж було враховано на погашення заборгованості за відсотками, остаточний розмір відсотків становить 8735 грн. 52 коп.

Висновок суду першої інстанції про те, що розмір відсотків є явно завищеними, таким, що не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, колегія суддів вважає помилковим з огляду на вищезазначені норми права та обставини справи.

Визначений судом першої інстанції розмір заборгованості за відсотками в сумі 8 000 грн, без врахування умов договору та наведеного вище законодавства, не можна визнати законним та обґрунтованим.

Аргументи відповідача про те, що у спірних правовідносинах, за нікчемністю положень кредитного договору в частині визначення розміру процентних ставок, підлягає застосуванню ставка НБУ, як процентної ставки за договором укладеним між сторонами, колегією суддів відхиляються виходячи з такого.

Відповідно до статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денною процентною ставкою за договором споживчого кредитування визначаються загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

За частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до таких витрат включаються: доходи кредитодавця у виді процентів, комісії кредитодавця та супутні витрати тощо, внаслідок чого обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина 3 статті 8 цього Закону).

Враховуючи такі положення цього Закону, його частиною 5 статті 8 встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї же статті, яка не може перевищувати 1 %.

Отже, сторони укладаючи договір про відкриття кредитної лінії №1424-9525 від 23.07.2024 року повинні були діяти у межах, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», при визначенні ними розміру денної процентної ставки, максимальний розмір якої не міг бути більшим, ніж той, що встановлено у частині 5 статті 8 цього Закону, оскільки за умовами укладеного договору передбачили її сплату позичальницею виключно за користування кредитними коштами в межах строку кредитування.

Тобто, надаючи розрахунок боргу за договором та визначаючи заборгованість за процентами за користування кредитом, кредитор нарахував їх ОСОБА_1 відповідно до умов договору, але з порушенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином проценти, які може планувати отримати кредитор від позичальника при належному виконанні ним умов договору протягом усього строку кредитування, нараховуються у розмірі, який враховуються при обчисленні, як реальної річної процентної ставки, так і денної процентної ставки, тобто розмір таких процентів за користування кредитом на день при належному виконання зобов`язань повинен не бути більшим, ніж максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений у відповідному Законі.

Отже, за положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України у позивача, як кредитора є право на отримання від позичальниці процентів, нарахування яких передбачено умовами укладеного між ними договору, але за розміром, що встановлений в законі, тобто не більше, ніж 1% на день. Тому підстав для розрахунку процентів за обліковою ставкою НБУ не має, так як умовами договору та законом визначено порядок їх нарахування та максимально можливий розмір.

Таким чином, загальний розмір заборгованості позичальника за процентами у відповідності до періоду та алгоритму здійсненого кредитором розрахунку, а також умов, встановлених частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», становить 8735 грн. 52 коп.

Тому, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 13997 грн загальної суми заборгованості за договором, яка складається з: 5261,48 грн. - боргу за тілом кредиту та 8735,52 грн боргу за процентами.

Покликання відповідача на те, що відсотки за користування кредитом не підлягають нарахуванню з 141 дня, не можуть бути судом взяті до уваги, оскільки у п. 4.9 кредитного договору визначено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 18.05.2025, а п. 2.3. кредитного договору №1424-9525 від 23.07.2024 передбачав, що для мінімізації загальних витрат Позичальника за кредитом Кредитодавець рекомендував Позичальнику здійснити повне погашення протягом перших 140 днів з дати отимання кредиту ануїтетними платежами згідно наступного рекомендованого графіку оплат. Тобто повне погашення кредиту з відсотками протягом перших 140 днів не є строком кредитування, а є рекомендованим строк для повернення кредиту, щоб мінімізувати загальні витрати позичальника.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1424-9525 від 23 липня 2024 року в сумі 13997 грн загальної суми заборгованості за договором, яка складається з: 5261,48 грн. боргу за тілом кредиту та 8735,52 грн боргу за відсотками.

Аргументи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками зазначених в позові повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №72841 від 18.06.2025.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №77667 від 11.09.2025 року.

Оскільки у справі, що розглядається, позов та апеляційна скарга задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі (2422,40*13997/18330,67=1849,71 грн), за подання апеляційної скарги у розмірі 2774,56 грн (1849,71х150%), а всього у розмірі 4624,27 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1424-9525 від 23.07.2024 року в розмірі 13997 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 4624 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривень 27 копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 грудня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк