ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6838/24 Номер провадження 22-ц/814/3317/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участі секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 14:40:51 до 15:00:38; дата виготовлення повного текста судового рішення 25 травня 2025 року) і додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2025 року (час виготовлення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 06 червня 2025 року)

у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та покладення зобов`язання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

у с т а н о в и в:

У червні 2024 АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути із відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором за станом на 18.03.2024 року у розмірі 61 231,89 грн, з яких: 48 976,89 грн - заборгованість за кредитом, 12 255,00 грн - заборгованість за процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Банк посилався на такі обставини.

ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 28.12.2012 року.

Банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку.

У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн.

Після спливу строку дії першої картки відповідачем за первісним позовом додатково отримана кредитна картка № 004485, строк дії 01/22, тип картка «Універсальна Голд», відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 15.02.2018 року. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8% річних.

У процесі користування рахунком 13.01.2022 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання батьківських послуг на підставі якої отримано додаткову кредиту картку № НОМЕР_1 , строк дії 02/26, тип картки «Універсальна Голд».

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка за первісним позовом перестала вносити кошти, посилаючись на спірні операції, які були проведені по її картці № НОМЕР_1 21.07.2023 року придбання одягу у АДРЕСА_1 . В ході перевірки інформації встановлено, що банком було зафіксовано звернення ОСОБА_1 , яке було направлено на перевірку.

У ході перевірки було встановлено, що 21.07.2023 року о 21:47:52 зафіксовано дзвінок ОСОБА_1 на гарячу лінію (3700) про те, що 18.07.2023 року о 16:34:27 зафіксований вхід з нетипового пристрою (TABLET) ONEPLUS A3010|ONEPLUS (imei 12FA5D60A34FC424) з ip адреси: НОМЕР_2 (провайдер Teleradiocompany TeleLan LLC).

Вхід до акаунту приват24 здійснювався шляхом вірного введення логіну та паролю (зміна паролю не проводилася), з підтвердженням входу за допомогою IVR-дзвінка з банку на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 .

О 16:39:09 зафіксований вхід з іншого нетипового мобільного пристрою (PHONE) ONEPLUS A5000| ONEPLUS (imei 81A0FCD925E1AB57) з ip адреси: НОМЕР_3 (провайдер PP Neiron Systems).

Вхід до привта24 здійснювався шляхом вірного введення логіну та паролю (зміна паролю не проводилася), з підтвердженням входу за допомогою IVR-дзвінка з банку на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 .

Отримавши доступ до акаунту приват24 ОСОБА_1 , треті особи отримали повні дані картки та можливість проводити підтвердження платежів, збільшувати кредитні ліміти та ліміти оплати в інтернеті, можливість оформляти (перевипускати) карти за допомогою приват24 та підключати карти до безконтактної оплати шляхом ручного введення № картки, терміну дії та CVV2 коду, а також відновлювати (змінювати) PIN коди карток.

21 липня 2023 року о 20:27 картка № НОМЕР_4 була підв`язана до безконтактної оплати в Google Pay.

У подальшому, 21 липня 2023 року згідно виписки по картковому рахунку № НОМЕР_4 в період часу з 21:39 по 21:46 з картки було проведено дві оплати за загальну суму 49 500,00 грн. POS-терміналом M12608GD TCP Margelis (м. Київ, вул. Вифлеємська, буд. 12).

По факту проведений операцій POS-термінал M12608GD TCP Margelis ( АДРЕСА_1 ), відкритого на ФОП ОСОБА_2 , банком проведено службову перевірку. За результатами перевірки ФОП ОСОБА_2 внесено в список обмежень до вирішення спору з клієнтом.

Банк вказав, що враховуючи, що зафіксований вхід в акаунт приват24 клієнтки з нетипового пристрою при правильному вводі логіну та паролю з підтвердженням авторизації по дзвінку на фінансовий номер клієнтки ОСОБА_1 , можна стверджувати, що нею було скомпрометовано логін та пароль до свого привта24 та підтверджено вхід по дзвінку.

Саме клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати карки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка діє можливість ініціювати платіжну операцію.

У вересні 204 року ОСОБА_1 пред?явила зустрічний позов, просила ухвалити рішення, яким зобов`язати банк зупинити нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитній картці № НОМЕР_1 , по картковому рахунку № НОМЕР_4 на суму 48 976,89 грн., нараховані проценти та штрафні санкції на вказану суму анулювати та відновити залишок коштів по кредитній картці № НОМЕР_1 , по картковому рахунку № НОМЕР_4 станом на 21 год. 00 хв. 21.07.2023 року.

Заявлені вимоги обгрунтовувала тим, що 21.07.2023 року з її кредитної картки списано кошти двома платежами на суму 49 500,00 грн. На зазначену заборгованість банк нарахував проценти у розмірі 12 255 грн. Кредитні кошти у розмірі 49 500 грн були протиправно списані без її волевиявлення, тому вона невідкладно повідомила про це банк, а також звернулася до правоохоронних органів, де за її заявою розпочато кримінальне провадження. Досудове розслідування триває. У наданих банком матеріалах відсутні докази того, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції з її банківського рахунку. Звертала увагу, що саме банком було зафіксовано входи до приват 24 ОСОБА_1 з нетипових пристроїв, однак банк дозволив проведення платежів.

За допомогою вебсайту ОСОБА_3 , що є у вільному доступі в інтернеті, нею встановлено ip адреси: НОМЕР_2 (м. Стрий) та 31.134.105.215 (м. Чернівці), які віддалені одне від одного у 238,3 км., тому доїхати на машині з одного міста в інший можна за більш ніж 3 години, що унеможливлює вхід однієї особи 18.07.2023 року о 16:34:27 та 16:39:09.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15 травня 2025 року відмовлено за недоведеністю АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та покладення зобов`язання задоволений.

Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» анулювати кредитну заборгованість ОСОБА_1 по картковому рахунку № НОМЕР_4 на суму 48 976,89 грн та відновити залишок коштів по кредитній картці № НОМЕР_1 по картковому рахунку № НОМЕР_4 станом на 21 год. 00 хв. 21 липня 2023 року, та зупинити нарахування процентів і штрафних санкцій по кредитній картці № НОМЕР_1 по картковому рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_1 .

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06 червня 2025 року стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 18 000 грн витрат на правничу допомогу.

АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення і додаткове рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку і відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги викладені фактичні обставини справи і стверджується, що суд не дав належної оцінки тому, що 18 липня 2023 року вхід до аккаунту приват 24 здійснювався з нетипового пристрою шляхом правильного введення логіну та паролю з підтвердженням входу за допомогою IVR дзвінка з банку на фінансовий номер ОСОБА_1 , яка не спростувала жодним доказом факт підтвердження нею входу до приват 24.

Своїми діями саме ОСОБА_1 сприяла шахраям у проведенні платіжних операцій та унеможливила упередити несанкціоноване зняття коштів.

Звертається увага, що суд у своєму рішенні зазначив неіснуючий номер рахунку карти ОСОБА_1 , що унеможливлює виконання рішення суду.

Щодо обраного ОСОБА_1 способу захисту наголошується, що покладення на банк обов?язку зупинити нарахування процентів і штрафних санкцій не є ефективним способом захисту, а втручанням суду у господарську діяльність банку.

Стосовно додаткового рішення суду то з посиланням на норми податкового законодавства стверджується, що суд у рішенні не зазначив про відрахування податків і зборів із присудженої суми витрат на правничу допомогу.

У відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначається, що суд дав належну оцінку встановленим обставинам, які достовірно підтверджують, що вхід до аккаунту приват 24 був вчинений третіми особами без участі ОСОБА_1 , яка, довідавшись про несанкціоноване зняття коштів, негайно повідомила банк і звернулася до правоохоронних органів. При цьому, банк, встановивши, що входи до аккаунту виконувалися у проміжок у 5 хвилин з адрес, які знаходяться на відстані 239 км одна від одної, не вчинив жодних дій для блокування операцій.

Наголошується, що згідно законодавства, яке регулює спірні правовідносини, банк є відповідальним за безпеку власної платіжної системи.

Згідно сталої судової практики у спорах такої категорії сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання платіжної операції не може достовірно підтверджувати, що користувач своїми діями сприяв несанкціонованому зняттю коштів і саме на банк покладається обов?язок доводити таку обставину, що не було зроблено у цій справі.

З огляду на те, що за ОСОБА_1 безпідставно обліковується кредитна заборгованість за операціями, які проведені поза її волею, і звернення до банку не мали результатів, то обраний спосіб захисту у зустрічному позові є ефективним.

Інформація про номер рахунку, за яким обліковувалася кредитна карта ОСОБА_1 була відома тільки банку, який цю інформацію свідомо не довів до суду. При цьому неправильний номер рахунку не впливає на законність рішення суду.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 лютого 2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_1 укладено договір № б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (т. 1 а.с. 31).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку без дати їх затвердження та підпису про ознайомлення з їх умовами ОСОБА_1 (т. а.с. 79-103).

Доказів видачі ОСОБА_1 кредитних карток, їх типів, термінів дії, встановлення на них кредитних лімітів, матеріали справи не містять.

До матеріалів справи АТ КБ «Приватбанк» долучив копію паспорту споживчого кредиту від 13.01.2022 року, копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 13.01.2022 року, підписані ОСОБА_1 (т.1 а.с.15-30).

Із виписки по рахунку ОСОБА_1 за договором б/н за період з 13.10.2015 року по 19.03.2024 року вбачається наявність заборгованості у розмірі 61 231,89 грн (т.1 а.с.36-43).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за станом на 18.03.2024 року становить 61 231,89 грн, з яких: 48 976,89 грн - заборгованість за тілом кредиту і 12 255,00 грн - заборгованість за простроченими процентами (т. 1 а.с. 63-66).

ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою, здійснювала оплату за товари та послуги, а також здійснювала повернення кредитних коштів позивачу.

18.07.2023 року о 16:34:27 зафіксований вхід з нетипового мобільного пристрою (TABLET) ONEPLUS A3010|ONEPLUS (imei 12FA5D60A34FC424) з ip адреси: НОМЕР_2 (провайдер Teleradiocompany TeleLan LLC).

Вхід до акаунту приват24 здійснювався шляхом вірного введення логіну та паролю (зміна паролю не проводилася), з підтвердженням входу за допомогою IVR-дзвінка з банку на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 .

О 16:39:09 зафіксований вхід з іншого нетипового мобільного пристрою (PHONE) ONEPLUS A5000| ONEPLUS (imei 81A0FCD925E1AB57) з ip адреси: НОМЕР_3 (провайдер PP Neiron Systems).

Вхід до приват24 здійснювався шляхом вірного введення логіну та паролю (зміна паролю не проводилася), з підтвердженням входу за допомогою IVR-дзвінка з банку на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 .

Отримавши доступ до акаунту приват24 ОСОБА_1 , треті особи отримали повні дані картки та можливість проводити підтвердження платежів, збільшувати кредитні ліміти та ліміти оплати в інтернеті, можливість оформляти (перевипускати) карти за допомогою приват24 та підключати карти до безконтактної оплати шляхом ручного введення № картки, терміну дії та CVV2 коду, а також відновлювати (змінювати) PIN коди карток.

ОСОБА_1 здійснено пошук геолокацій за ІР-адресами НОМЕР_2 (провайдер Teleradiocompany TeleLan LLC) та НОМЕР_3 (провайдер PP Neiron Systems), відповідно до яких ір-адреса 109.207.119.142 знаходиться у м. Стрий, Львівської області, ір-адреса 31.134.105.215 знаходиться у м. Чернівці Чернівецької області, і з цих двох ір-адрес з різницею у 6 хвилин були здійснені входи до приват24 ОСОБА_1

21 липня 2023 року о 20:27 картка № 944316 була прив`язана до безконтактної оплати в Google Pay.

Цього ж дня, 21.07.2023 року з банківської картки ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , у період часу з 21:39 по 21:46 було списано кошти, двома платежами на загальну суму 49 500 грн (3 000,00 грн і 19 500,00 грн).

21 липня 2023 року о 21:47:52 банком зафіксовано дзвінок ОСОБА_1 на гарячу лінію банку 3700, де остання повідомила, що з її кредитної картки були зняті грошові кошти та повідомила про підозру шахрайства. Звернення було направлено на перевірку.

Із кредитного ліміту ОСОБА_1 здійснені дві транзакції по зняттю кредитних коштів: 21.07.2023 року о 21:39 переказана (списана) сума 19 500,00 та в цей день, о 21:45 переказана (списана) сума 30 000,00 грн, а всього знято коштів на загальну суму 49 500 грн.

Кошти були списані з картки невідомими особами на купівлю одягу у магазині «Margelis» за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 132).

Кременчуцьким РУП ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.07.2023 року за № 0001807 на підставі заяви, яка подана ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (т. 1 а.с. 131).

Із листа ГУ НП в Полтавській області № 11289-2024 від 25.09.2024 року вбачається, що 25.12.2023 року матеріали кримінального провадження від 22.07.2023 року на письмову вимогу направлені до Головного слідчого управління Національної поліції України, однак до теперішнього часу органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні залишається Кременчуцьке РУП ГУ НП в Полтавській області.

Із службової перевірки № ZAKL-2024/7313544 від 05.06.2024 року по факту зняття коштів 21.07.2023 року, зробленого працівниками АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що 18.07.2023 року о 16:38:28, отримавши доступ до аккаунту приват24 клієнтки ОСОБА_1 , шахраї отримали повні дані (номер, термін дії, CVV2 код) картки, та можливість проводити підтвердження платежів та збільшувати кредитні ліміти, ліміти оплати в інтернеті, можливість оформляти (перевипускати) картки за допомогою привта24 та підключати картки до безконтактної оплати шляхом ручного введення № картки, терміну дії та CVV2 коду, а також відновлювати (змінювати) PIN коди карток.

По факту поведених операцій 21.07.2023 року, POS-термінал M12608GD TCP Margelis (м. Київ, вул. Вифлеємська, буд. 12), відкритого на ФОП ОСОБА_2 , НОМЕР_5 по Південному МРУ проведено службову перевірку ZAKL-2023/1-7788217 від 10.10.2023 року, за результатами якої ФОП ОСОБА_2 внесена в список обмежень під кодифікатором 1.41 (шахраї в електронних операціях). Також в процесі перевірки встановлено, що несанкціонованому списанню коштів з карток клієнтів передувало те, що клієнти самостійно заходили на фішингове посилання з метою подачі заявки про повернення коштів, де вводили логін та пароль до свого аккаунту в приват24, після чого по карткам поводилися операції в віртуальних терміналах через NFC (т. 1 а.с. 234-235).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову і задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання таких банківських операцій як зняття коштів з рахунку позивача, їх перерахування не може достовірно підтверджувати ту обставину, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач-позивач сприяла розголошенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Посилання АТ КБ «Приватбанк» про проведення службового розслідування, за наслідками якого встановлено, що операції були здійснені через приват24 без зміни логіну та паролю входу, чим підтверджено розголошення ОСОБА_1 персональних даних та сприяння нею входу до приват24, спростовуються тим, що Банком проведено не службове розслідування, а службова перевірка, якою факт порушення встановлюватися не може, а тому усі сумніви тлумачаться на користь ОСОБА_1 , тим більше, що факт шахрайства відносно останньої підтвердився, а сам факт коректного входу до приват24 для ініціювання таких банківських операцій, як зняття коштів з рахунку відповідача-позивача, їх перерахування, як вже зазначалося вище, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що своїми діями чи бездіяльністю остання сприяла розголошенню даних, які надали змогу ініціювати платіжні операції.

Суд акцентував увагу на тому, що сама по собі відсутність вироку в кримінальному провадженні за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами на суму 49 500,00 грн із банківської картки, відкритої в АТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

ОСОБА_1 заявлена вимога не про скасування нарахованих проценти та штрафних санкцій, а про зобов`язання банка анулювати кредитну заборгованість по рахунку, оскільки банком вже пред`явлений позов про стягнення заборгованості у розмірі 61 231,89 грн.

Представник АТ КБ «Приватбанк» не надав суду беззаперечних доказів на спростування доводів ОСОБА_1 та не довів, що остання, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції, оскільки, дізнавшись про незаконні банківські операції, ОСОБА_1 негайно 21.07.2023 року повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів, що доводить відсутність у неї волевиявлення на вчинення банківських операцій на загальну суму 49 500 грн, які сталися 21.07.2023 року.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2025 року (справа № 947/24403/23) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах

«Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705) (чинне на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року усправі № 686/17744/21 вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

У постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544св19), від 07 липня 2021 року у справі № 370/476/16 (провадження № 61-10242св20), від 17 грудня 2021 року у справі № 263/3704/19 (провадження № 61-1799св21) від 13 червня 2022 року у справі № 587/586/21 (провадження № 61-19319св21), від 24 січня 2024 року у справі № 758/14517/18 (провадження № 61-12347св23) викладені правові висновки про те, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.»

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 9 липня 2025 року (справа № 489/4939/23) викладений висновок про те, що «що повідомлення позивачем чотирьох останніх цифр банківської картки у телефонній розмові незнайомцю, який про це попросив, не можна кваліфікувати як сприяння у вчиненні шахрайства. Надання такої інформації внаслідок обману, після чого відбулося заволодіння коштами позивача, не є формою сприяння останнім у вчиненні шахрайських дій, спрямованих на несанкціоноване зняття коштів із банківського рахунку. Так само не підтверджує таке сприяння повідомлення банком коду для зміни персональних даних. Тому помилковим є висновок про сприяння позивачем поширенню інформації, яка надала змогу ініціювати платіжні операції, а також утраті коштів із його банківського рахунку.»

У межах розгляду цієї справи встановлено і визнається сторонами спору, що 18 липня 2023 року вхід до приват 24 здійснювався шляхом правильного введення логіну та паролю (зміна паролю не проводилася), з підтвердженням входу за допомогою IVR-дзвінка з банку на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що вхід до аккаунту виконувався з двох ір-адрес з інтервалом 5 хвилин, які розташовані у різних містах Чернівці і Стрий. Кошти з картки ОСОБА_1 списані двома траншами у м.Києві 21 липня 2023 року, при цьому ОСОБА_1 негайно повідомила про несанкціоноване списання коштів Банк і у той же день звернулася до правоохоронних органів, тобто діяла у відповідності до вимог закону.

Суд першої інстанції обгрунтовано виснував, що Банк не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, характер спірних правовідносин і зроблені по справі правові висновки, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги, які полягають у твердженні про доведеність факту коректного вводу вихідних даних для ініціювання банківської операції, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей у відповідності усталеної практики Європейського суду з прав людини у питанні тлумачення пункту першого статті 6 Конвенції (доступ до правосуддя) міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В апеляційній скарзі не наведено нових фактів та відповідних доказів, які б спростовували правильні по суті висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення суду зосереджені на питанні оподаткування сум, що виплачуються за судовим рішенням, і не містять обгрунтованих доводів стосовно дотримання судом вимог закону при вирішенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.269, 271 ЦПК України суд вправі за наявності певних умов постановити ухвалу про роз?яснення рішення суду або ж про виправлення помилки у рішенні суду, отже питання про правильність номера рахунку, за яким має бути виконане рішення суду може бути вирішено судом у відповідності до наведених норм процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 травня 2025 року і додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

В.М. Триголов