Провадження № 2/641/3070/2025 Справа № 641/6078/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Щепелевої Г.М.,

секретар судового засідання - Масалова М.Є.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №641/6078/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Троян Яна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до відповідача, в якому просить: визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці.

Послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_4 боронячи місто Бахмут Донецької області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частини квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після його смерті є мати - позивач та батько померлого - відповідач. Після звернення до приватного нотаріуса Троян Я.М. позивачу було повідомлено, що вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із поважних причин: вона довірила звернення до нотаріуса відповідачу, оскільки позивач є людиною похилого віку, з моменту смерті сина знаходиться у важкому моральному та фізичному стані і по теперішній час склалася черга подій, яка негативно впливова на здоров`я позивача. У зв?язку з наведеним остання просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

22 серпня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

28 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

18 вересня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що є людиною похилого віку і після смерті сина сам знаходився у важкому моральному стану, просив позовні вимоги задовольнити.

15 жовтня 2025 року ухвалою суду клопотання представника повивача про витребування доказів задоволено.

06 листопада 2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

11.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та згідно із ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк десять днів, тобто до 19.12.2025.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, пояснив, що позивач є людиною похилого віку. Втрата сина, який героїчно загинув 2023 році, призвела до тяжкого морального стану, погіршення здоров?я позивача. Вона у питанні оформлення документів щодо спадщини поклалася на чоловіка - відповідача по справі, він також є людиною похилого віку, після смерті сина перебував у стані шоку і не вчинив необхідних дій. Вказане є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа в судове засідання не з?явилася до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши думку представника повивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином позивача - ОСОБА_2 та відповідача - ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 10979.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Новобоварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції.

Відповідно до договору купівлі- продажу від 15.11.2001 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Коссе Л.М. за р. №1-3261, квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках позивачу ОСОБА_5 , відповідачу ОСОБА_3 , померлому сину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: частки квартири АДРЕСА_1 .

02.06.2025 позивачка ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її сина ОСОБА_4 ,на підставі якої заведена спадкова справа № 19/2025. З заявою про прийняття спадщини після смерті сина звернувся також батько померлого відповідач ОСОБА_3 .

З витягу зі Спадкового реєстру, який наявний в спадковій справі, вбачається, що ОСОБА_4 за життя заповіту не залишив.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М. від 17.07.2025 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 , в зв`язку з пропуском нею строку прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М. від 30.07.2025 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 , в зв`язку з пропуском ним строку прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ст.ст. 1220, 1222 ЦК України).

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

В силу ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 та 2 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно положень ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідно до інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Троян Я.М. спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 за законом є: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, передбачених законом або заповітом немає.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_3 , який має право на обов`язкову частку у спадщині, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті сина ОСОБА_4 .

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України No7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину, суд дійшов висновку, що він пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки в цій категорії справ належним відповідачем є саме спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину або, за відсутності таких спадкоємців - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61- 6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Такому праву на звернення до суду за захистом кореспондує завдання цивільного судочинства, яким відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, реалізуючи право на судовий захист, особа в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, звертається в суд із заявою (позовом), в якому повинна вказати, яке саме порушене право чи охоронюваний інтерес підлягає захисту та у який спосіб. Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній визначеній законом процесуальній формі.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Водночас, позивач всупереч вимогам ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Суд зазначає, що саме з цього приводу були надані міркування представником третьої особи в своїх поясненнях, це питання обговорювалося в підготовчому та судовому засіданнях, представником позивача категорично заперечувалось необхідність залучення в якості відповідача третьої особи по справі.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ОСОБА_2 , який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 40, 49-2, 235, 252 КЗпП України, ст.ст. 2,4, 13, 76-81, 95, 133-141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Троян Яна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Троян Яна Миколаївна, м. Харків, пр-т Байрона, 161.

Суддя Г.М.Щепелева