ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/36/25 Справа № 654/3728/21 Суддя у 1-й інстанції - Сіянко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач Акціонерне товариство «Кредобанк»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2022 року, ухвалене суддею Сіянко В.М. в місті Херсоні, повне судове рішення складено 04 лютого 2022 року,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2022 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «Кредобанк», про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі під №4552 від 29.10.2021, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону тому виконанню не підлягає.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватний виконавець Баталін С.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволені частково.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., який вчинено 29 жовтня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за №4552, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Кредобанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було невірно встановлено, що 29 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис, ареєстрований в рестрі за №4552 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суми боргу, оскільки 29 жовтня 2021 року вказаним виконавчим написом приватний нотаріус запропонував звернути стягнення на рухоме майно (автомобіль), яке є заставним майном в рамках договору застави від 20.08.2020 року, який укладений між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем за реєстровим номером №5834.

Посилається, що вказаний факт свідчить про те, що суд першої інстанції не дослідив правову природу виконавчого напису нотаріуса №4552 від 29 жовтня 2021 року та дійшов помилкового висновку, що предметом виконавчого напису є виключно стягнення з боржника коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, який, на думку суду першої інстанції, вчинений на кредитному договорі.

Звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 жодним чином не доводить того, що вона надсилала на адресу АТ «Кредобанк» повідомлення щодо смерті боржника за кредитним договором.

Також посилається, що застосоване судом першої інстанції положення щодо скасування постановою Київського апеляційного адмінстративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року та визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів від 26 листопада 2014 року №662 стосуються положень законодавства щодо вчинення виконавчих написів, які вчиняються на Договорах іпотеки та на кредитних договорах.

У даній справі виконавчий напис вчинено на нотаріально посвідченому договорі застави із дотриманням всіх вимог законодавства та положень п. 1 Переліку документів та якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Зазначає, що у відповідності до вимог вказаного пункту, для одержання виконавчого напису на нотаріально посвідченому договорі, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення на заставлене майно подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (у даній справі нотаріально посвідчений договір застави від 12.08.2020 року);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Звертає увагу, що і наявні документи, а саме розрахунок заборгованості за Кредитним договором, виписка про рух коштів по рахунку Боржника та меморіальні ордери, копія Кредитного договору, витяг з ДРОРМ про реєстрацію звернення стягнення, копію досудової вимоги, докази її направлення та оригінал Договору застави були надані приватному нотаріусу.

Наголошує, що для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, сума заборгованості не оскаржувалася у судовому порядку як до та і в межах цієї справи, тому виконавчий напис є законним, в суд першої інстанції всупереч встановленим фактам зазначеним у рішенні, дійшов помилкового висновку та ухвалив незаконне рішення.

Також апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що банк був повідомлений про смерть боржника і нотаріус не повинен був вчиняти виконавчий напис щодо померлої особи. Але смерть боржника, на думку апелянта, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу без можливого повторного пред`явлення до виконання. Такої підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як смерть боржника законом не передбачено.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі 826/20084/14 року. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

До Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулося Акціонерне товариство «Кредобанк» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 лютого 2022 року у справі №654/3728/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2025 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №654/3728/21 в частині ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області №654/3728/21 від 21 грудня 2021 року про забезпечення позову та в частині рішення Голопристанського районного суду Херсонської області №654/3728/21 від 02 лютого 2022 року.

З тексту оскаржуваного рішення суду вбачається, що 29.10.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4552, яким приватний нотаріус запропонував звернути стягнення на рухоме майно (автомобіль), яке є заставним майном в рамках договору застави від 20.08.2020 року, який укладений між ОСОБА_3 та відповідачем за реєстровим номером №5834.

Постановою від 23.11.2021 року приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. у виконавчому провадженні №67632132 звернуто стягнення на рухоме майно, яке належить ОСОБА_3 на користь АТ «Кредобанк» за заборгованість за кредитним договором №32379/2020 від 03.07.2020, а саме: 1) автомобіль марки FORD, модель KUGA, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2019, об`єм двигуна 1499, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» в розмірі: - 565243,30 грн. - неповернута сума кредиту станом на 28.10.2021 року; - 7296,35 грн. - прострочені відсотки станом на 28.10.2021 року; - 3200 грн. - плата нотаріуса за вчинення виконавчого напису. Що становить загальну суму 575739,65 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Маршаловою А.І. було зареєстровано спадкову справу. Спадкоємцями є, дружина померлого ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_4 та син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 .

ОСОБА_1 , як спадкоємиця померлого ОСОБА_3 , надіслала відповідь АТ «Кредобанк», що готова помісячно сплачувати заборгованість за кредитним договором №32379/2020, тобто банк був повідомлений про смерть боржника.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5.

Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл. 14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з пп. 2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Як зазначив, Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14.08.2019 року № 569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У даній справі встановлено та не спростовано сторонами, що 02 січня 2021 року боржник за Кредитним договором №32379/2020 від 03.07.2020 року та за договором застави від ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Оспорюваний позивачкою виконавчий напис №4552 вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. 29.10.2021 року.

У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду констатує, що цивільна правоздатність ОСОБА_3 , зокрема, обов`язок щодо погашення заборгованості за договором №32379/2020 від 03.07.2020 року, припинилась в день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на що, апеляційний суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляка Х.М. від 29.10.2021 року у цій справі може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, за вищезазначеним позовом позивачів спадкоємців ОСОБА_3 , як осіб, права яких порушуються цією нотаріальною дією нотаріуса на користь Банку, як стягувача, за заявою останнього.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про обґрунтованість доводів позивачів про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, однак вважав наявними підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням нотаріусом умов вчинення виконавчого напису.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції невірно зазначено, що виконавчий напис було вчинено про стягнення з боржника на користь АТ «Кредобанк» суми боргу замість вірного, що спірний виконавчий напис стосується звернення стягнення на рухоме майно (автомобіль), яке є заставним майном в рамках договору застави від 20.08.2020 року колегія суддів не може прийняти, оскільки заявником належними доказами не доведено вказані ним обставини, копію виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., який вчинено 20 жовтня 2021 року та зареєстровано в реєстрі за №4552 на підтвердження зазначеного в апеляційній скарзі на розгляд апеляційного суду не надано.

Суд розглядає позов у межах заявлених позовних вимог, що означає, що він не може виходити за межі того, що просить позивач, окрім випадків, коли це необхідно для повного захисту прав сторін. Це закріплено в цивільному процесуальному законодавстві України, зокрема у статті 13 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, і є принципом диспозитивності, згідно з яким позивач визначає предмет та підстави свого позову.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 , до АТ «Кредобанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вважає за необхідне змінити мотиви задоволення позовних вимог позивачів, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду, на підставі п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, змінює в частині мотивів задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2022 року змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Акцонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець Баталін Сергій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виклавши їх у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: