Справа № 448/440/25 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 22-ц/811/2546/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

17.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.11.1982 року виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, актовий запис №53.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, відтак, можливості зберегти сім`ю немає.

Вказував, що неповнолітніх дітей сторони не мають, однак, відповідачка не бажає розірвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який на примирення не погоджується і бажає розірвати шлюб.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09 червня 2025 року визнано обов`язковою явку сторін в судове засідання на 07 липня 2025 року.

27.06.2025 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона заперечує проти розірвання шлюбу, просить позов залишити без розгляду та наполягає на обов`язковій явці позивача у судове засідання для надання пояснень.

04.07.2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ярмоловича О.Є. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлені ним позовні вимоги, просив не надавати будь-яких строків для примирення.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено, надано сторонам строк для примирення чотири місяці.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить її скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що сторони вже тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не підтримують сімейних стосунків. Він, зокрема, вже 7 років постійно проживає за межами України (що підтверджується відмітками в паспорті для виїзду за кордон, копія якого додається) та фактично не спілкується з відповідачкою.

На переконання апелянта, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його законним інтересам, які мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18.11.2025 року, є дата складення повного судового рішення 01.12.2025 року, з урахуванням перебування одного із членів колегії суддів у відпустці у період з 24.11.2025 року по 28.11.2025 року включно.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 111 Сімейного кодексу (далі СК) України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються (ч.2 ст.111 СК України).

За положеннями частини сьомої статті 240 ЦПК України, строк для примирення не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 СК України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, до закінчення строку примирення, визначеного судом.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, передбачене частиною першою статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц (провадження №61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя».

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й обставини справи, зокрема те, що відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти розірвання шлюбу, а причини, зазначені в позовній заяві позивачем, не дають підстав уважати, що примирення між подружжям неможливе, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання сторонам терміну для примирення, визначивши такий строк тривалістю 4 місяці, правильно зупинивши у зв`язку з цим провадження у справі, що відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів наголошує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вище зазначеними нормами закону. Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову. Незгода з цим позивача, про яку він вказує в апеляційній скарзі, за наявності заперечення іншого з подружжя щодо розірвання шлюбу, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для надання строку для примирення подружжя, при вирішенні даного питання судом не допущено порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 01 грудня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич