Справа № 446/983/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.,

за участі:

представника відповідача Сутковий А.М.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Суткового Андрія Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,

встановив:

07.05.2025 представник позивача ПП "ТОР" - Маріанна Чипчар подала до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить розірвати договір найму торгівельного місця №16 від 06.11.2018 та №17 від 06.11.2018 укладених між сторонами, зобов`язати відповідачку звільнити торгівельні місця та стягнути з неї заборгованість по сплаті орендної плати за договорами.

Ухвалою суду від 12.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, визначено її розгляд в порядку загального провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.11.2025 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 10.12.2025 провадження в цивільній справі закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Так, 15.12.2025 представником відповідача подано вищевказане клопотання, в якому адвокат просив суд стягнути з сторони позивача понесені відповідачкою витрати на правову допомогу, в розмірі 43480,00 грн. В обгрунтування вказаного клопотання, зокрема посилався на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій сторони позивача.

У судовому засідання представник відповідача клопотання щодо стягнення з сторони позивача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу підтримав, та на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України просив таке задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, 17.12.2025 подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Вирішуючи клопотання представника відповідачки про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо закрито провадження у справі внаслідок необґрунтованих дій позивача

Одночасно, згідно з ч. 2 ст. 44 ЦПК України під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлено завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Також, суд вважає, що в даному випадку стороні яка заявила відповідне клопотання необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується, тощо.

Разом з тим, суд вважає, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат у разі закриття провадження у справі можливе саме у випадку необґрунтованості дій позивача, сам по собі факт закриття провадження у справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмету спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат сторонам.

Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача на доступ до правосуддя, що гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, незалежно від обґрунтованості позову, оцінку чому може надати суд лише при ухваленні рішення по суті, за відсутності очевидних підстав необґрунтованості (чого у даному випадку не мало місця). Сам факт закриття провадження у справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову не є необґрунтованими діями позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи у судовому засіданні є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що не можна вважати такі дії необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист та добросовісність дій позивача, протилежного суду не доведено.

Представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що стороною позивача було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як це передбачено вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України, що виключає собою право сторони відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивачки, оскільки такі нічим не підтверджено.

Відтак, представником відповідача не доведено, що сторона позивача, діючи недобросовісно, пред`явила необґрунтований позов у даній справі. Також не встановлено судом і те, що позивача мав на меті протиправну мету, а саме порушення прав чи інтересів третіх сторін.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що представником відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій сторони позивача у даній справі, що зумовили понесення стороною відповідача заявлених до стягнення витрат, і вказане виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Таким чином, у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат пов`язаних із розглядом справи необхідно відмовити.

Керуючись 141, 142, п. 5 ч. 1 ст. 257, 260 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Суткового Андрія Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Ухвала постановлена 30.12.2025.

Суддя Т.І. Котормус