Справа № 486/657/25
Провадження № 2/314/1500/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кононенка І.О., секретар судового засідання Печонкіна В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу № 486/657/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «СВЕА ФІНАНС» (м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ) до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

За підсудністю із Південноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла справа № 486/657/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 37715-04/2024, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційні системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://starfin.com.ua/) було однозначно встановлено як ОСОБА_1 . 29.04.2024 позичальник після ознайомлення із пропозицією укладання договору і маючи можливість відмовитись від підписання договору, натиснув кнопку «з умовами договору (оферти) згоден». ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» направив відповідачу одноразовий ідентифікатор W3601 на номер телефону НОМЕР_2 , чим прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору про надання фінансового кредиту № 37715-04/2024 на умовах, визначених цією офертою. Відтак, 29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 37715-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, за умовами якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 120 днів, базова процента ставка становить 1,5 % на день. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, кошти позичальнику надало, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, сплачуючи щомісячні платежі із простроченням дати їх сплати, або не сплачуючи взагалі.

29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-26/24, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права грошової вимоги грошові кошти. На дату відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 становила 49500,00 грн. (15000,00 грн.-тіло кредиту; 27000,00 грн.-заборгованість по відсотках; 7500,00 грн.-неустойка). Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором № 37715-04/2024 від 29.04.2024 у розмірі 49500,00 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2025 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

29.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 37715-04/2024 на суму 15000,00 грн. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, кошти позичальнику надало, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, сплачуючи щомісячні платежі із простроченням дати їх сплати, або не сплачуючи взагалі.

29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-26/24. На дату відступлення права вимоги заборгованість ОСОБА_1 становила 49500,00 грн. (15000,00 грн.-тіло кредиту; 27000,00 грн.-заборгованість по відсотках; 7500,00 грн.-неустойка). За таких обставин вбачається, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 37715-04/2024 у розмірі 49500,00 грн. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» жодних нарахувань за договором з моменту набуття права вимоги не здійснювало.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника (ст. 1078 ЦК України).

Відповідно ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

За приписами ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кредит та відсотки за їх користування не повертаються.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк суму кредиту, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 29.04.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 37715-04/2024, строк договору відповідно до п1.2.договору - 120 днів, дата погашення кредиту 26.08.2024 року.

Суд прийшов до висновку, що оскільки позивачем здійснено нарахування неустойки за договором № 37715-04/2024 від 29.04.2024 року за період з 29. 05.2024 року по 28.08.2024 року у розмірі 7500 грн., то останні підлягають списанню кредитодавцем, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, з урахуванням п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, тобто законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року та такі нарахування підлягають списанню.

За таких підстав, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем, з огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 49500 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму 42000 грн ( 42000 х100): 49500 ), тобто на 85%, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає (2422,4х85):100= 2059,04 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

постановив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальності «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності «СВЕА ФІНАНС» ( м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 37715-04/2024 від 29.04.2024 у розмірі 42000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності «СВЕА ФІНАНС» (03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, код ЄДРПУ 37616221) судовий збір у розмірі 2059,04 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Іван Олександрович Кононенко

18.12.2025