ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/284/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

суддів Костіва О.З., Хоми М.В.

за участю секретаря Гичко К.С.,

відповідачки ОСОБА_1 , представників сторін

та третьої особи Байковецької сільської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11888/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Дембіцький Павло Дмитрович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року та на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2024 року (судові рішення ухвалені суддею Вийванком О.М., повний текст основного рішення складено 19 грудня 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління національної соціальної сервісної служби у Тернопільській області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом (в подальшому позовні вимоги було змінено).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2021 року було розірвано.

У даному шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачкою.

Вказував на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року у справі №607/8958/21, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з відповідачкою ОСОБА_1 .

Стверджував, що оскільки відповідачка перешкоджала у його зустрічах з дитиною та унеможливлювала участь у вихованні неповнолітньої ОСОБА_4 , він був змушений звернутися до органу опіки та піклування - Служби у справах дітей та сім`ї Байковецької сільської ради Тернопільського району із заявою про встановлення графіку побачень з дочкою.

Зазначав, що рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №46 від 30.03.2021 року затверджено висновок щодо встановлення порядку його участі, як батька у вихованні дитини.

Посилався на те, що в період з 22.12.2020 по 23.02.2022 року постійно відвідував дитячий садочок та проводив час з дитиною, також за місцем його проживання були створені всі належні умови для перебування, виховання та розвитку дочки.

В подальшому йому стало відомо, що відповідачка переїхала разом з дочкою, без його згоди у США, чим позбавила дочку можливості зростати в опіці батька, його любові та турботі до неї, а також позбавила можливості будь-якого їхнього спілкування, чим порушуються як його права, так і права малолітньої дитини.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, просив в судовому порядку визначити наступні способи його участі, як батька батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а саме: на час перебування ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 за межами України в період воєнного стану встановити наступний спосіб його участі, як батька у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : а) незалежно від періоду, батько має право на необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку за допомогою Skype, Viber, WhatsAPP, Massanger, Telegram, Signal, тощо, з урахуванням режиму для дитини; після повернення ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 до держави постійного місця проживання дитини України, встановити наступні способи участі батька у вихованні доньки ОСОБА_5 : понеділок з 17.00 год. по 21.00 год., середа з 17.00 год. по 21.00 год., перша та третя п`ятниця місяця з 17.00 год. по 21.00 год. суботу 21.00 год., друга та четверта неділя місяця з 10.00 год. по 21.00 год., святкові дні відповідно до графіку, день народження батька з 10.00 год. по 21.00 год., день народження доньки з 11.00 по 19.00 год. за місцем проживання доньки, 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок, оздоровлення дочки. Побачення мають відбуватись без присутності матері ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 та надати ОСОБА_2 інформацію про наявні засоби зв`язку (номер телефону скайпу, тощо) для спілкування батька з дитиною та про зміну номера телефону, облікових засобів Інтернет зв`язку та інших засобів зв`язку з ОСОБА_3 , необхідних для спілкування батька з донькою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 в спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку матері ОСОБА_1 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_2 наступних способів спілкування з дитиною ОСОБА_3 , без присутності матері ОСОБА_1 : кожної суботи та неділі місяця в часовий проміжок з 17:00 години (за київським часом), протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype; в інші дні та години місяця, спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не порушувати графік спілкування з дитиною ОСОБА_3 .

Зобов`язано ОСОБА_1 поважати батьківські права ОСОБА_2 , організовувати спілкування дитини у визначені дні та час в режимі відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype та не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_6 про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою та заяву представника відповідача ОСОБА_7 про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Дембіцький П.Д. просить:

1) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року в частині задоволених позовних про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

2) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року в частині визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з його дитиною ОСОБА_3 змінити, встановивши наступний порядок участі батька - ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 за допомогою сервісу відеозв`язку через програму Zoom:

- протягом першого та другого року з дня прийняття постанови, тобто протягом другого року за попередньою домовленістю з матір`ю та з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дитини кожної суботи та неділі місяця в проміжок часу з 09:00 години до 10:00 години за чиказьким часом, протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програму Zoom в присутності матері.

- в подальшому, тобто після другого року прийняття апеляційним судом рішення за попередньою домовленістю з матір`ю та з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дитини кожної суботи та неділі місяця в проміжок часу з 09:00 години до 10:00 години за чиказьким часом, протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програму Zoom в присутності матері.

3) у решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

4) додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Повстюк О.А. про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справ та на порушення норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що Окружним судом США для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ розглядається справа №23-cv-02316 за заявою ОСОБА_2 - позивач д ОСОБА_1 - відповідач Про заборону виводити Дитину з під юрисдикції цього Суду, тобто суду США, за винятком повернення до Європейського Союзу, а також доступу батька ОСОБА_2 до дитини у вигляді відеотелефонних дзвінків.

Звертає увагу на те, що Окружним судом США для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ у справі №23-cv-02316 встановлено, що відповідачка ОСОБА_8 - учасник правовідносин громадянка України, яка проживає за межами України, як об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави сприяє та не заважає, не перешкоджає розмовам, які проходять між позивачем ОСОБА_2 та неповнолітньою дитиною ОСОБА_9 в системі відеозв`язку через систему Zoom за чиказьким часом, яка на законних підставах проживає в США.

Посилається на те, що суд мав підстави залишити позов без розгляду на підставі ч. 3 ст. 75 ЗУ Про міжнародне приватне право, оскільки після відкриття провадження у справі належними доказами встановлено, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вважає, що суд першої інстанції вказані обставини не врахував та не надав їм належної оцінки.

Звертає увагу на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року у справі №607/6903/23, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_9 на законних підставах здійснили виїзд за кордон, та в подальшому прибули до США згідно тимчасової програми для українців. Окрім цього матеріалами справи підтверджено, що малолітня ОСОБА_3 на підставі отриманого тимчасового захищеного статусу відповідно до розділу 244 Закону про імміграцію та громадянство, терміном дії з 03 січня 2024 року до 19 квітня 2025 року мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 у м. Чикаго, США, має медичне страхування, з травня 2022 року відвідує дитячий садочок, вивчила англійську мову та завела друзів, а з осені 2023 року зарахована до початкової школи та відвідує численні гуртки такі як танці, художня гімнастика, плавання на яких досягає хороших результатів та які їй подобається відвідувати.

Також звертає увагу на висновки судово-психологічної експертизи №10329 від 04.04.2024 та №10334 від 12.04.2024 ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», в яких зазначені відомості щодо психологічного стану дитини.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що позивач має заробітну плату з посадовим окладом 18 000 грн., та останній не надав доказів на підтвердження виконання ним свого батьківського обов`язку, а також, що дитина має достатній рівень забезпечення життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Звертає увагу на те, що позивач не надав доказів забезпечення ним дитини технічними засобами зв`язку телефоном, комп`ютером, планшетом, щоб дитина могла вільно з ним спілкуватись.

Зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить йому будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Вказує на те, що визначальною умовою у цій справі є спосіб та порядок участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, відповідно слід першочергово враховувати саме інтереси малолітньої доньки, а тому вважає, що є підстави для встановлення запропонованого стороною відповідача способу спілкування позивача з дитиною.

Звертає увагу на те, що з пояснень відповідачки вбачається, що згідно ордеру вищезгаданого суду США позивачу було надано час для спілкування з малолітньою дитиною 2475 хвилин на протязі 1 року і 5 місяців, що становить 165 відеоконференцій, на що останній витратив 518 хвилин із йому наданих, при цьому сам завершував відеоконференцій та 67 разів не підключався до спілкування з донькою.

Вважає, що з урахуванням вимог апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції також підлягає скасуванню, оскільки воно є похідним від основного судового рішення.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Повстюк О.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.12.2024 року у справі №607/11888/22 та додаткове рішення від 27.12.2024 року залишити без змін.

Наголошує на тому, що підставою для позову було вивезення ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 в США, приховування її від батька, неповідомлення його про місце знаходження дитини, заблокування у всіх соціальних мережах та мобільних додатках, що призвело до того, що батько дитини ОСОБА_10 не знав про долю дитини, жодного разу її не чув та не бачив починаючи з 24.02.2022 року і приблизно до середини червня 2023 року, тобто був позбавлений ОСОБА_1 права його участі у вихованні дитини.

Звертає увагу на те, що сторона відповідача зазначені обставини навіть не намагалася спростувати, оскільки факти перешкоджання батькові у вихованні дитини мали місце, доказів протилежного не надано. Тобто більше як рік часу батько не мав можливості реалізувати своє право на участь у вихованні дитини, що стало підставою для звернення із зазначеним вище позовом.

Вважає, що оскаржуючи рішення суду відповідачка та її представник не посилаються на належні та допустимі докази сприяння з її сторони у спілкуванні дитини з батьком, окрім, як неправильно тлумачать ухвали Окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Іллінойс Східний відділ від 17.10.2024 та від 20 січня 2024 року у справі № 23-cv-2316, винесених в процесі розгляду клопотання ОСОБА_11 про повернення неповнолітньої дитини відповідно до Гаазької конвенції від 12.04.2023 року.

Звертає увагу на те, що серед прохальної частини було прохання про видачу судом тимчасового наказу, що дозволяє можливість доступу ОСОБА_2 до дитини ОСОБА_9 у вигляді щоденних відеотелефонних дзвінків тривалістю не менше однієї години.

Посилається на те, що сторона відповідача помилково вважає прохання про видачу тимчасового наказу в межах розгляду клопотання про повернення дитини згідно Гаазької Конвенції, як тотожну цій справі справу, яка розглядалася судом США і має зовсім інший предмет та підстави позову (повернення дитини в Україну, а не визначення порядку участі батька у вихованні дитини).

Звертає увагу на те, що зміненою ухвалою від 17.10.2024 року та ухвалою від 20 січня 2024 року Окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Іллінойс Східний відділ судом постановлено, зокрема: 1. Відповідачка сприяє та не заважає, або не перешкоджає розмовам між Позивачем та неповнолітньою дитиною.

Тобто, суд США у резолютивній частині постановляє (наказує) відповідачці вчиняти певні дії, а саме: сприяти та не заважати, або не перешкоджати розмовам між Позивачем та неповнолітньою дитиною, а не встановлює факт, що вона не перешкоджає, тощо. Бо саме така ухвала була видана, у зв`язку із перешкоджанням цьому, тому суд наказав, які саме дії повинна вчиняти відповідачка (сприяти, не перешкоджати). Натомість сторона відповідачки помилково сприймає резолютивну частину ухвали суду про зобов`язання вчинити її певні дії, за факт її поведінки, що ніяк не узгоджується із текстом ухвал, тому не може бути доказом відсутності зі сторони ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні, а тим більше підставою для скасування законного рішення.

Зазначає, що вперше за 1 рік та три місяці (з березня 2022 року) ОСОБА_10 почув дитину у червні 2023 року не завдяки її сприянню (відповідачки) чи добровільній згоді, а на виконання ухвали Окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Іллінойс Східний відділ в частині задоволення поданого разом із клопотання про повернення дитини неповнолітньої дитини відповідно до Гаазької конвенції (справа № 23-cv-2316), прохання про вжиття тимчасових заходів. Зокрема Окружний суд Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Іллінойс Східний відділ фактично постановив, що відеодзвінки між батьком та дитиною повинні відбуватися не менше 15 хвилин на постійній основі у субота та неділю, а відповідачці наказав сприяти та не заважити або не перешкоджати цим розмовам.

Стверджує, що відповідачка всіляко перешкоджала у спілкуванні з дитиною, що проявлялося в тому, що вона замість дитини в крісло садила ляльку або показувала на камеру замість ОСОБА_4 тварин, брудні водойми, тощо, фото цих моментів були зафіксовані зі сторони позивача та додавалися до матеріалів справи.

Зазначає, що також дзвінки закінчувалися тим, що дитина втікала і кричала, що боїться свого батька, зазначене стало підставою для залучення судом США в межах розгляду вище зазначеної справи третіх осіб, які брали участь у спілкуванні, щоб подолати навіяний дитині бар`єр та страх в спілкуванні з батьком.

Звертає увагу на те, що висновок судово-психологічної експертизи №10329 від 04.04.2024 року стороною відповідача був поданий до Тернопільського міськрайонного суду 29.04.2024 (на стадії з`ясування обставин справи), без жодних обґрунтувань причин поважності несвоєчасного подання доказів у строки, передбачені ч.3 ст. 83 ЦПК України, чим у свою чергу практично унеможливила спростування такого висновку стороною позивача.

Зазначає, що на спростування поданого відповідачем з порушенням норм процесуального права та долученого судом до матеріалів справи висновку №10329 від 04.04.2024, який приймався без участі батька і не доказує висновків, які в ньому викладені, зокрема щодо конфліктної поведінки батька стосовно дитини, які експертом отримані лише на підставі свідчень зацікавленої сторони Калуш Зоряни, без належних доказів цього), було долучена до матеріалів справи рецензію на висновок експерта № 10329 від 04.04.2024 ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», яка містить критичну оцінку висновку судового експерта із докладним описом порушень та не відповідностей, тому за наслідком оцінки судом рецензії на висновок експертизи, беручи до уваги те, що сторона відповідача без будь яких повідомлень суду, позивачу та інших учасників справи замовила висновок, який є сумнівним, однобічним та необ`єктивним, тому підстав для врахування такого висновку, як доказу немає.

Стосовно висновку №10334 від 12.04.2024 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», то такий не долучався до матеріалів справи, був складений для Окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Іллінойс Східний відділ, а тому не може бути предметом дослідження та братися як доказ до уваги, відповідно до ч.1 ст 78 ЦПК України.

Вважає рішення суду в частині визначення способу участі батька без присутності відповідачки хоча не відповідає інтересам ОСОБА_1 , проте відповідає інтересам дитини, які є першочерговими.

Від Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначають, що подана апеляційна скарга вказує на те, що відповідач не погоджується із встановленим судом способом участі батька у вихованні дитини, що в свою чергу свідчить про наявність спору між сторонами.

Вважають, що наявність заяви на розгляді Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ про повернення дитини відповідно до Гаазької конвенції, жодним чином не забороняє позивачу звертатися з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною,а також збільшення часу спілкування з дитиною.

Вважають, що твердження апелянта про те, що Окружним судом Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ встановлено, що відповідач ОСОБА_12 сприяє та не заважає, не перешкоджає розмовам, які проходять між позивачем ОСОБА_2 та його дочкою не заслуговують увагу суду, оскільки під словосполученнями «сприяє та не заважає, не перешкоджає розмовам» слід розуміти те, що суд зобов`язує відповідача ОСОБА_1 сприяти та не заважати.

Звертають увагу на те, що в ухвалі Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ від 20 січня 2024 року у справі № 23-cv-2316 вищевказані словосполучення знаходяться саме в резолютивній частині ухвали. Тобто, у резолютивній частині ухвали суд зобов`язує сторони виконувати ті чи інші вимоги суду, зокрема відповідача у справі ОСОБА_1 він зобов`язує сприяти та не заважати, або не перешкоджати розмовам між Позивачем та неповнолітньою дитиною.

Також звертають увагу на те, що аналогічна ситуація з негайним тимчасовим заборонним судовим наказом, який забороняє Відповідачу та будь-якій особі, яка діє разом з нею, виводити Дитину з-під юрисдикції цього Суду, за винятком повернення дитини до Європейського Союзу. Вказаним наказом суд США забороняє відповідачу здійснювати переміщення дитини за межі територіальної юрисдикції суду, тобто самостійно змінювати місце знаходження дитини, що зокрема і відповідає вимогам які ставив позивач перед цим судом, однак вказаний наказ жодним чином не вказує на те, що будь-які спори повинні вирішуватися саме цим судом та саме в межах вже відкритого провадження, як зазначає представник відповідача у своїй апеляційній скарзі.

Вважають, що судом першої інстанції надана вірна оцінка висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи.

Зазначають, що питання не виконання чи неналежного виконання рішення суду про стягнення аліментів не можуть слугувати причиною у забороні батьку спілкуватися з донькою.

Вказують на те, що дитина не обмежена у можливості використовувати засоби зв`язку матері, оскільки саме матір відповідальна за дотримання графіку спілкування дитини з батьком зі свого боку в силу того, що дитина у зв`язку з своїм віком не здатна самостійно виконувати вказаний графік спілкування.

Вважають, що правомірність виїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за межі України не має правового значення для даної справи.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дембіцький П.Д. вимоги апеляційної скарги підтримали з мотивів, викладених у ній.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Повстюк О.А. заперечила проти вимог апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області - Господар А.Р. заперечила проти вимог апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзивів на апеляційнускаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року, справа №607/22964/20.

У даному шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2021 року у справі №607/6888/21, позбавлено ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року у справі №607/8958/21 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року у справі №607/5041/23 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 17 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Байковецької сільської ради про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 46 від 30 березня 2021 року, встановлено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: понеділок з 17:00 год по 21:00 год; середа з 17:00 год по 21:00 год; перша, третя п`ятниця місяця з 17:00 год по суботу 21:00 год; друга, четверта неділя місяця з 10:00 год по 21:00 год; святкові дні відповідно до графіку; день народження батька з 10:00 год по 21:00 год: день народження доньки з 11:00 год по 19:00 год, за місцем проживання доньки; 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок, оздоровлення дочки.

Як слідує з характеристики №16 від 26 липня 2022 року, виданої Тернопільським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №17 ТМР, вихователем ОСОБА_13 , другої молодшої групи 2, ТЗДОЯС №17, надано характеристику на батька ОСОБА_2 . За період відвідування дитячого садочку дівчинки, ОСОБА_3 , її батько ОСОБА_14 добросовісно виконував батьківські обов`язки, донька завжди раділа зустрічі з татом. З власних спостережень ОСОБА_2 справлявся з ними чудово. Батько відзначався чуйністю, лагідністю, турботливістю. Дитина неодноразово розповідала про час, проведений із татом, та показувала отримані подарунки. Слід зазначити, що ОСОБА_15 дуже сумувала за татом і надзвичайно раділа, коли батько забирав її із садочку.

З акту обстеження умов проживання, який складено 30 серпня 2022 року начальником Служби у справах дітей Сачик Н.М., головним спеціалістом Служби у справах дітей Скорик Н.А., зав. від. соц. роботи ОСОБА_16 вбачається, що проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено, що умови проживання, санітарно-гігієнічні умови відмінні. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: облаштована окрема кімната, є дитяче ліжечко, шафа для одягу, сезонний одяг, іграшки, ігри для навчання та розвитку. За адресою проживає без реєстрації батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько стверджує, що жодного зв`язку з донькою немає з моменту перетину мамою та дитиною державного кордону України 01 березня 2022 року. В помешканні, де проживає батько, створені всі належні умови для перебування доньки, її виховання та розвитку.

Відповідно до довідки №3 від 06.09.2022 року, виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_17 , ОСОБА_2 дійсно працює виконавчим директором з посадовим окладом 18 000 грн.

24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

24 лютого 2022 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №955 заяву ОСОБА_2 , згідно якої останній дає свою згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща, Словацької Республіки, Угорщини, Румунії та до інших країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу та у зворотному напрямку, у період з 24 лютого 2022 року по 24 лютого 2023 року його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , яка несе повну відповідальність за життя та здоров`я дочки, приймає всі необхідні рішення стосовно дитини та гарантує її повернення в Україну після закінчення терміну поїздки. Також сповістив, що підстав, які відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», обмежують право ОСОБА_3 на виїзд за кордон немає.

01 квітня 2022 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1771 заяву ОСОБА_2 , згідно якої останній скасовує видану ним згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща, Словацької Республіки, Угорщини, Румунії та до інших країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу, та у зворотньому напрямку, у період з 24 лютого 2022 року по 24 лютого 2023 року, його неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 .

Як слідує із довідки приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., остання повідомила ОСОБА_2 про скасування його згоди на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща, Словацької Республіки, Угорщини, Румунії та до інших країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу, та у зворотному напрямку, у період з 24 лютого 2022 року по 24 лютого 2023 року, його неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , на якій його підпис засвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. 24 лютого 2022 року по реєстру № 955, яка виготовлена на спеціальному бланку нотаріальних документів серія НРС №?341771. Відповідна відмітка про скасування заяви проставлена на примірнику вищевказаної заяви, яка зберігається у справах нотаріальної контори та в реєстрі нотаріальних дій від 24 лютого 2022 року, реєстр №955.

Відповідно до листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 03 січня 2023 року, за наявною у Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованого територією України у період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_18 01 березня 2022 року перетнули кордон України у напрямку «виїзд» на пункті пропуску «Шегині». Крім того, станом на 09 січня 2023 року в Державній прикордонній службі України судових рішень, постанов державного виконавця тощо про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконанні немає, тимчасове обмеження у праві виїзду з України останніх не здійснюється та не здійснювалось.

Вказані обставини щодо перетину кордону ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також підтверджуються відомостями, наявними у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданому 02 липня 2015 року органом 6101 та у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданому 21 вересня 2020 року органом 6110.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закордонний паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 02 липня 2015 року, отримала Електронний дозвіл на в`їзд та тимчасове перебування іноземця в НОМЕР_3 , виданий 05 квітня 2022 року Міністерством внутрішніх справ Національного інституту міграції та 14 квітня 2022 року здійснила в`їзд до Мексики, про що Міністерством національної безпеки США 15 квітня 2022 року у закордонному паспорті проставлено відповідний штамп. Дозвіл на в`їзд та тимчасове перебування іноземця в США дійсний до 13 квітня 2023 року.

Також, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закордонний паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21 вересня 2020 року, отримала Електронний дозвіл на в`їзд та тимчасове перебування іноземця в НОМЕР_4 , виданий 05 квітня 2022 року Міністерством внутрішніх справ Національного інституту міграції та 14 квітня 2022 року здійснила в`їзд до Мексики, про що Міністерством національної безпеки США 15 квітня 2022 у її закордонному паспорті проставлено відповідний штамп. Дозвіл на в`їзд та тимчасове перебування іноземця в США дійсний до 13 квітня 2023 року.

ОСОБА_2 звернувся до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою від 06 жовтня 2022 року, у якій просив прийняти його заяву про сприяння поверненню дитини відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей з Сполучених Штатів Америки в Україну.

01 травня 2022 року ОСОБА_12 уклала Договір оренди із ОСОБА_19 , відповідно до якого орендувала приміщення за адресою: 1505 Браун Ст., Дес-Плейнс, Іллінойс, 60016.

Відповідно до листа Управління охорони здоров`я та послуг сім`ї HYO HEALTH CHOICE ILLINOIS від 17 травня 2022 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_18 отримали медичні страховки, дата початку яких 01 липня 2022 року.

Як слідує із довідки Навчального центру «CHILDRENS LAND» від 13 січня 2023 року, починаючи з травня 2022 року ОСОБА_20 відвідувала дитячий садок Навчальний центр «Children's Land». Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про сприяння поверненню дитини відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 06 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адресованої Офісу у справах дітей Державного Департаменту Сполучених Штатів Америки, заявник повідомив, що 01 березня 2022 року ОСОБА_1 незаконно вивезла та утримує на території Сполучених Штатів Америки у місті Чикаго, штат Іллінойс, їхню спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказав, що дозволу на виїзд у США він не давав та підозрює, що ОСОБА_1 могла виїхати з підробленими документами на виїзд. З моменту незаконного вивезення дитини без його дозволу та відома йому, як батьку дитини, невідома жодна інформація про місце знаходження дитини.

Згідно листа Державного департаменту США Вашингтон, округ Колумбія від 07 грудня 2022 року, адресованого ОСОБА_1 , останню повідомлено, що Уряд України надіслав Державному департаменту США Вашингтон, округ Колумбія, заяву пана ОСОБА_21 , який звертається за сприянням відповідно до Гаазької конвенції 1980 року про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей (Гаазька конвенція) у поверненні ОСОБА_22 до України.

Також, 01 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0000842, правова кваліфікація якого передбачена ч.1 ст.358 КК України, за заявою ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 без його згоди та відома вивезла малолітню доньку ОСОБА_3 у США, ймовірно підробивши при цьому офіційний документ, а саме дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Постановою прокурора Тернопільської обласної прокуратури Репети І.В. від 27 квітня 2023 року закрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 01 вересня 2022 року на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 на законних підставах перетнула державний кордон України в Польщу та США, де отримала офіційний дозвіл на проживання разом з малолітньою дитиною, що підтверджується належними, допустимими, достовірними зібраними доказами. Зокрема, письмовими доказами підтверджено, а саме відмітками в закордонному паспорті для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 02 липня 2015 року громадянина України ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закордонному паспорті для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 21 вересня 2020 року громадянина України малолітньої доньки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що представниками Польської прикордонної служби на законних підставах ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_3 надано право на в`їзд на територію Польщі, про що свідчить печатка у закордонних паспортах громадян України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ВІЗИ/VISAS із зазначенням дати ІНФОРМАЦІЯ_5 - 53 МЕДУКА. Крім того, письмовими доказами підтверджено, а саме відмітками в закордонному паспорті НОМЕР_1 від 02 липня 2015 року громадянина України ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закордонному паспорті НОМЕР_2 від 21 вересня 2020 року громадянина України малолітньої дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що представниками департаменту поліції - офіцерами митниці США та охорони кордону проставлено печатка KALUH ZORIANA UKRAINE (UA) 12 вересня 1990 року. DEPARTMENT OF HOMELAND SECURITI data 04.15.22, officer 6785 № НОМЕР_5 , а також у закордонному паспорті дитини печатка KALUH KATERYNA UKRAINE ( НОМЕР_6 ) 08 лютого 2018 року. DEPARTMENT OF HOMELAND SECURITI data 04.15.22, officer - 6785 № НОМЕР_7 , що свідчить про надання дозволу ОСОБА_24 , малолітній дитині ОСОБА_3 офіційного дозволу для в`їзду та проживання в США. Враховуючи вищевикладене з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупності зібраних письмових доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення видно, що в діях ОСОБА_24 відсутні будь які ознаки кримінального правопорушення, передбаченого з незаконним перетином державного кордону України та кордону США з використанням підроблених документів, а тому в даному випадку відсутня подія кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2023 року у справі №607/9083/23 у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову прокурора Тернопільської окружної прокуратури Репети І.В. від 27 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000842 від 01 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України відмовлено.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2023 року у справі №607/9083/23 в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до мотивувальної частини даної ухвали, слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні не підтверджено припущення заявника про те, що ОСОБА_1 вивезла дочку ОСОБА_3 в Сполучені Штати Америки, підробивши для цього офіційний документ, а саме дозвіл на виїзд дитини за кордон в США. Натомість підтверджено, що ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 на законних підставах покинули Україну та перетнули кордон із Республікою Польща, та в подальшому прибули до США згідно тимчасової програми для українців та їм було надано компетентним органом США гуманітарний пароль (дозвіл) для в`їзду класу DT на кордоні США. Тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 потрапили до США не на підставі імміграційної візи, як припускає заявник, а на підставі тимчасового гуманітарного дозволу за спеціальною програмою уряду США для українців.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Байковецької сільської ради про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 07 лютого 2023 року, встановлено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: понеділок з 17:00 год по 21:00 год; середа з 17:00 год по 21:00 год; перша, третя п`ятниця місяця з 17:00 год по суботу 21:00 год; друга, четверта неділя місяця з 10:00 год по 21:00 год; святкові дні відповідно до графіку; день народження батька з 10:00 год по 21:00 год: день народження доньки з 11:00 год по 19:00 год, за місцем проживання доньки; 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок, оздоровлення дочки.

12 квітня 2023 року позивач ОСОБА_10 звернувся до Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ проти відповідача ОСОБА_23 з клопотанням про повернення неповнолітньої дитини відповідно до Гаазької конвенції (справа № 23-cv-2316), в якому просив зокрема видати:

А. Негайний тимчасовий заборонний судовий наказ, який забороняє Відповідачці та будь-якій особі, яка діє разом з нею, виводити Дитину з-під юрисдикції цього Суду, за винятком повернення дитини до Європейського Союзу;

Б. Відкласти розгляд цього питання до подальшого розвитку подій у війні, що триває в Україні, і що, коли дозволять обставини, дитину повернути до її звичайного місця проживання у місто Тернопіль, Україна;

В. Як альтернатива, дитина повинна бути повернена до Європейського Союзу, як сторони домовилися до викрадення дитини;

Г. Наказ, що відповідає Розділу 22 Кодексу США §9007, який наказує Відповідачці сплатити витрати та витрати Позивача, включаючи транспортні витрати, залишаючи за собою юрисдикцію для визначення таких витрат та витрат на пізніший час;

Д. Для будь-якої іншої справедливої та належної допомоги.

Вказане клопотання було прийняте Окружним судом Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ безоплатно до розгляду та призначено нараду з його розгляду, що вбачається із Повідомлення з книги записів у справі №5 від 24 травня 2023 року у справі № 23-cv-2316.

28 серпня 2023 року ОСОБА_10 звернувся до Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ із Меморандумом на підтримку пропозиції відповідно до частини 22 Кодексу США §9007, в якому зазначив, що це справа, що підпадає під дію Гаазької конвенції щодо дитини, викраденої з Європи до Сполучених Штатів. Це питання складніше, ніж типове питання відповідно до Гаазької конвенції, оскільки батько, що залишився, заявник ОСОБА_25 , є батьком, який проживає в Україні та не може залишити країну, щоб возз`єднатися зі своєю донькою в Сполучених Штатах Америки. Більше того, у зв`язку із ситуацією в Україні пан ОСОБА_26 не домагається негайного повернення неповнолітньої ОСОБА_27 , а скоріше, щоб остаточне рішення щодо повернення було призупинено. На цей час ця пропозиція спрямована на те, щоб покласти край ОСОБА_28 , запобігти її подальшому переміщенню і покласти край її неправомірній ізоляції від п.Калуша, яку пані ОСОБА_26 створила після ОСОБА_29 у 2022 році. ОСОБА_10 клопотав перед судом про дозвіл регулярних контактів з донькою ОСОБА_3 необхідних для того, щоб обидва батьки могли забезпечувати благополуччя ОСОБА_3 , а не тільки той, хто її викрав.

Наказом Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ від 17 липня 2023 року у справі № 23-cv-2316 постановлено:

1. Відповідачка ОСОБА_30 зобов`язана передати усі проїзні документи (які адвокат Відповідачки подав як один український паспорт) неповнолітньої ОСОБА_27 своєму адвокату Федору Козлову. Як представник судової влади, адвокат повинен зберігати проїзні документи в довірчому управлінні та не розголошувати ці документи, якщо він не уповноважений зробити це подальшою постановою Суду. У разі, якщо Відповідачку попросять надати документ до Служби імміграції та натуралізації США, адвокат Відповідачки може належним чином повідомити Суд та Позивача;

2. Відповідачці забороняється робити будь-які подальші кроки щодо продовження або отримання додаткових проїзних документів для неповнолітньої дитини, якщо це не дозволено Судом;

3. Відповідачка заявила, що неповнолітня дитина проживає за адресою, зазначеною в пункті 8 заяви, разом з батьками Відповідачки та з жодними іншими особами;

4. Під час розгляду цієї справи Відповідачка не має права висилати неповнолітню дитину зі Східного відділу Північного округу штату Іллінойс (тобто з округів Лейк, Кук, ДюПейдж, Кейн, Кендал, Вілл, ЛаСалль та Гранді), за відсутності дозволу, який надає Суд. Якщо Відповідачка та неповнолітня дитина бажають взяти коротку (менше ніж 14 днів) відпустку на території континентальної частини Сполучених Штатів, Відповідачка може зробити запит на такий дозвіл, і Позивач не буде необґрунтовано відмовляти в ньому;

5. Прохання Відповідачки про регулярні телефонні розмови з неповнолітньою дитиною залишається на розгляді, як зазначено у постанові Суду від 10 липня 2023 року;

6. Жодна зі сторін не має права принижувати іншу щодо неповнолітньої дитини;

Ухвалою Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ від 20 січня 2024 року у справі № 23-cv-2316 постановлено:

1. Відповідачка сприяє та не заважає, або не перешкоджає розмовам між Позивачем та неповнолітньою дитиною;

2. Відеодзвінки між неповнолітньою дитиною та Позивачем будуть продовжуватися на постійній основі протягом не менше п`ятнадцяти хвилин у суботу та неділю за чиказьким часом. Ніщо в цій ухвалі не заважає Позивачеві продовжувати домагатися додаткових та триваліших дзвінків у додатковий чи альтернативний час та дні;

3. Кожна сторона може записувати дзвінки.

4. Усі попередні ухвали суду у цій справі залишаються чинними.

Як слідує із повідомлення про подання позову Департаменту внутрішньої безпеки Служби громадянства та імміграції США № І-797А, ОСОБА_18 отримала тимчасовий захищений статус відповідно до розділу 244 Закону про імміграцію та громадянство, терміном дії з 03 січня 2024 року до 19 квітня 2025 року.

Відповідно до листа №01-37/7/162 від 11.12.2023 року, виданого Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, висновок щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі батька у спілкуванні з нею без з`ясування думки дитини та матері не можливо.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 10329 від 04 квітня 2024 року проведеного ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», вбачається що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має наступні вікові та психологічні особливості: довірливість, щирість та безпосередність поведінки, достатній віку запас уявлень, розвинене мовлення, здатність до проведення порівняння на наочно-образному рівні та початкової абстракції, встановлення простих логічних зв`язків, здатність до початкової оцінки суспільних норм та регуляції поведінки відповідно до вимог цих норм, добре розвинені мнестичні здібності, здібності до навчання, цілеспрямованість в діяльності, пізнавальні інтереси, що вказує на те, що психоемоційний та розумовий розвиток дитини відповідає її віковому періоду.

Психоемоційний стан малолітньої дитини ОСОБА_3 характеризується наявністю негативних (тривожних) емоційних переживань пов`язаних з конфліктною поведінкою батька під час спілкування з дитиною.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє надійний тип прив`язаності, виражене позитивне значиме ставлення та міцний емоційний зв`язок до матері ОСОБА_1 . Виховна поведінки матері відносно дитини ОСОБА_3 характеризується систематичністю піклування про дитину, стабільністю, наявністю комплексу дій спрямованих на створення гармонійних умов для розвитку дитини та формування у дитини відчуття психологічного благополуччя та здійснює позитивний вплив на розвиток дитини, психоемоційний стан та відчуття психологічного благополуччя дитини ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє значиме ставлення до батька ОСОБА_2 . Конфліктна поведінка батька під час спілкування з дитиною негативно впливає на психоемоційний стан та відчуття психологічного благополуччя дитини та може спричинити формування у дитини негативізму до батька.

У ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час відмічаються виразні негативні (тривожні) емоційні переживання пов`язані з конфліктною поведінкою батька під час спілкування з дитиною, які негативно впливають на психоемоційний стан та відчуття психологічного благополуччя дитини, можуть спричинити формуванню у дитини негативізму до батька. Тому, з урахуванням вікових та психологічних особливостей дитини, графіку навчання дитини, особливостей ставлення дитини до обох батьків, більш надійної прив`язаності до матері рекомендовано проводити спілкування батька та дитини у присутності матері. Графік, за яким на даний час дитина спілкується з батьком (щосуботи та щонеділі по 15 хвилин о 8:00 за чиказькім часом за допомогою сервісу відеозв`язку найліпше узгоджується психологічними та віковими особливостями дитини, її графіком занять.

Згідно з рецензії на висновок експерта від 04.04.2024 року №10329, висновок містить виражені ознаки неузгодженості заявленої методології та предмету й змісту поставлених питань, а отже й - неповноти, необ`єктивності та необґрунтованості проведених досліджень, що є порушенням ст. 3 Закону України «Про судову експертизу», відповідно до якої судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

При проведенні судової психологічної експертизи від 04.04.2024 року №10329, експертом допущено грубе порушення методологічних і організаційних засад «Методики експертного дослідження особливостей сприйняття дитиною сімейної ситуації» (14.1.73), що врешті призвело до необґрунтованості, хибності й необ`єктивності висновків.

При проведенні судової психологічної експертизи від 04.04.2024 року №10329, експертом допущено грубе порушення методологічних і організаційних засад «Методики судово-психологічної експертизи типологічних особливостей особистості» (14,1.78), що врешті призвело до необґрунтованості, хибності й необ`єктивності висновків.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2024, справа №607/6903/23, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.11.2024, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Байковецька сільська рада в особі Служби у справах дітей Байковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління національної сервісної служби у Тернопільській області про негайне повернення неповнолітньої дитини за попереднім місцем її проживання в Україні

Відповідно до повідомлення про внесення до реєстру від 25.11.2024 року, закрито справу № 23-cv-2316 Окружного суду Сполучених Штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ, за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_23 про повернення неповнолітньої дитини відповідно до Гаазької конвенції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині усунення перешкод позивача в спілкуванні та вихованні дитини, та визначення його способу участі у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що ненадання відповідачем згоди у спілкуванні позивача з дитиною та його участі у вихованні дитини є порушенням права позивача на здійснення своїх особистих немайнових прав щодо дитини (права на особисте спілкування).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення способу участі батька у вихованні доньки після повернення ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 до держави постійного місця проживання дитини України, суд виходив з того, що дитина разом із матір`ю перебуває за межами України, а вирішення в майбутньому вказаної позовної вимоги без врахування судом обставин, які зміняться в частині духовного та фізичного розвитку, віку, стану здоров`я дитини, розпорядку дня, відносин між батьками, є передчасним.

Судове рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, Судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами справи батьками дитини ОСОБА_3 існує спір щодо участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею, який батькам не вдалося вирішити у позасудовому порядку.

Дитина зареєстрована у м. Тернополі, проте після повномасштабного вторгнення росії в Україну та запровадження воєнного стану, разом із матір`ю виїхала до США, де проживає і на даний час.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2024 року, справа №607/6903/23, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.11.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на законних підставах покинули Україну та перетнули кордон із Республікою Польща, та в подальшому прибули до США згідно тимчасової програми для українців та їм було надано компетентним органом США гуманітарний пароль (дозвіл) для в`їзду класу DT на кордоні США.

Також судом встановлено, що поки в Україні тривають воєнні дії, продовжуються обстріли її міст та селищ, на її території немає жодного безпечного з воєнної точки зору місця, що є достатньою підставою для застосування підпункту «b» п.1 ст.13 Гаазької конвенції 1980 року, який унеможливлює повернення дитини до країни місця постійного проживання, якщо повернення загрожує їй заподіянням фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку.

Окрім цього, судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що малолітня ОСОБА_3 на підставі отриманого тимчасового захищеного статусу відповідно до розділу 244 Закону про імміграцію та громадянство, терміном дії з 03 січня 2024 року до 19 квітня 2025 року мешкає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 у м. Чикаго, США, має медичне страхування, з травня 2022 року відвідує дитячий садочок, вивчила англійську мову та завела друзів, а з осені 2023 року зарахована до початкової школи та відвідує численні гуртки такі як танці, художня гімнастика, плавання на яких досягає хороших результатів та які їй подобається відвідувати.

ОСОБА_2 , який проживає окремо від дочки, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дитиною та участь у її вихованні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відносини між сторонами емоційно напружені, в переважній більшості закінчуються словесними перепалками та конфліктами.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено та матеріали справи таких доказів не містять.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачка чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з дитиною, які виникають через дні та години побачення.

Суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив надані сторонами докази, встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , шляхом визначення в судовому порядку способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно врахував рівність прав батьків щодо виховання та спілкування з дочкою, а також відсутність об`єктивних відомостей, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дочки.

Оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог про повернення дитини і на даний час дитина знаходиться разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 у м.Чикаго, США, місцевий суд слушно не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Байковецької сільської ради про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 31 від 07 лютого 2023 року, так як він наданий органом опіки та піклування при умові знаходження дитини на території України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23.

При цьому суд першої інстанції, з урахуванням обставин встановлених у даній справі, в межах своєї компетенції, з метою врахування найкращих інтересів дитини, обґрунтовано передбачив спілкування батька з дитиною в режимі відеозв`язку, а саме шляхом спілкування з дитиною ОСОБА_3 , без присутності матері ОСОБА_1 : кожної суботи та неділі місяця в часовий проміжок з 17:00 години (за київським часом), протягом 15 хвилин, за допомогою сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype; в інші дні та години місяця, спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також місцевий суд вірно звернув увагу на те, що дитина наразі перебуває за кордоном, тому правомірно зобов`язав відповідачку на цей період організувати спілкування дитини із батьком у режимі відеозв`язку, що буде сприяти підтриманню зв`язку дитини із батьком до того часу, як вони повернуться до України, відтак обґрунтовано зобов`язав ОСОБА_2 , не порушувати графік спілкування з дитиною ОСОБА_3 , та зобов`язав ОСОБА_1 , поважати батьківські права ОСОБА_2 , організовувати спілкування дитини у визначені дні та час в режимі відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype та не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду від 12.03.2025 року в справі №487/2960/23 Верховний Суд зауважує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із дочкою, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини.

Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23).

Колегія суддів звертає увагу, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дитини можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18 червня 2019 року).

Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі Йохансен проти Норвегії», 07 серпня 1996 року).

У § 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд мав підстави залишити позов без розгляду на підставі ч. 3 ст. 75 ЗУ Про міжнародне приватне право, оскільки після відкриття провадження у справі належними доказами встановлено, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, колегія суддів відхиляє, оскільки спір підсудній суду і виник між громадянами України, один з яких постійно проживає на території України про визначення способу його участі у вихованні дитини, а провадження у справі №23-cv-2316 за його позовом про повернення неповнолітньої дитини, закрито Окружним судом Сполучених штатів Америки для Північного округу штату Іллінойс Східний відділ.

Щодо посилань скаржника на висновок судово-психологічної експертизи №10334 від 12.04.2024 року ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», то такий не долучався до матеріалів справи, а тому не може бути предметом дослідження та братися як доказ до уваги, відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту апеляційної скарги вбачається фактична незгода відповідачки щодо способу спілкування позивача із дитиною, оскільки вона бажає щоб таке спілкування відбувалось за її присутності, однак з урахуванням встановлених фактичних обставин цієї справи суд не вбачає підстав для задоволення таких вимог апеляційної скарги.

Також колегія суддів погоджується із доводами представників позивача та третьої особи - Байковецької сільської ради, які викладені у відзивах на апеляційну скаргу про те, що відповідачка помилково сприймає резолютивну частину ухвал іноземного суду про зобов`язання вчинити певні дії, за факт її поведінки, що ніяк не узгоджується із змістом резолютивних частин таких ухвал - зміненою ухвалою від 17.10.2024 року та ухвалою від 20 січня 2024 року Окружного суду Сполучених Штатів Америки Північного округу штату Іллінойс Східний відділ з яких вбачається, що судом постановлено про вчинення певних дій, зокрема: 1. Відповідачка сприяє та не заважає, або не перешкоджає розмовам між Позивачем та неповнолітньою дитиною.

Тобто, суд США у резолютивній частині постановив (наказав) відповідачці вчинити певні дії, а саме: сприяти та не заважати, або не перешкоджати розмовам між Позивачем та неповнолітньою дитиною, а не встановив факт відсутності зі сторони ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні позивача з дитиною.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які кореспондуються із усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, із висновками, які містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 року в справі №487/2960/23.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржник просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції виключно як похідне від основного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення є законними та обґрунтованими, порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції не допущено. Підстави для скасування судових рішень в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року та на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.