Унікальний номер справи 359/1091/24
Номер апеляційного провадження 2-ві/824/98/2025
Головуючий у суді першої інстанції І. В. Муранова - Лесів
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

18 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянувши заяву особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 , подану адвокатом Ульяновим Олегом Віталієвичем, про відвід судді Кафідової Олени Василівни, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про визнання шлюбу недійсним за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2024 року.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, для розгляду справи визначено суддів, які входять до складу колегії: Кафідова О.В.- головуючий суддя, судді: Оніщук М.І., Шебуєва В.А.

04 та 08 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заяви представника особи, яка не брала участі у розгляді справи - ОСОБА_1 - адвоката Ульянова О.В. про відвід головуючого судді Кафідової О.В.

Заяви про відвід головуючого судді обґрунтовані тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 залишено без рухуі надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На думку заявника, недолікиякі зазначенів ухвалі від 26 листопада 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху є необґрунтованими, суддя є упередженим, оскільки суд зобов`язує її вказати яким чином ухваленим рішенням суд вирішив питання про її права, обов`язки, свободи та інтереси, що вона уже виклала у апеляційній скарзі.

Заявник також посилається на ту обставину, що всупереч нормам ЦПК України та правовому висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеному у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 360/1938/16 про процедуру розгляду апеляційної скарги, поданої особою, яка не була учасником справи, суд фактично позбавив ОСОБА_1 доступу до правосуддя так як всі підстави з яких апелянт вважає, що оскаржуване рішення стосується її прав, вже викладені в апеляційній скарзі.

Заявник через постановлену судом необґрунтовану ухвалу має сумніви в неупередженості судді Кафідової О.В., оскільки підстав для залишення апеляційної скарги без руху у суду не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2025 року відвід визнано необґрунтованим.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2025 року для розгляду питання про відвід визначено суддю Поливач Л.Д.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, та дослідивши доводи заяв про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу.

Так, статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно зі ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, №33949/02, 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто замінює докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

З огляду на викладене, об`єктивний критерій вимагає від особи, яка подала заяву про відвід судді, доведення доказами факту упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні дійсні обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже доводи представника ОСОБА_1 адвоката Ульянова О.В., викладені у заявах про відвід, фактично за своєю суттю є незгодою з процесуальним рішенням суду про залишення апеляційної скарги на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2024 без руху, не містять в собі підстав, передбачених ст.ст.36-37 ЦПК України, для відводу судді Кафідової О.В. та не свідчать про її упередженість, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відповідно у задоволенні заяв представника ОСОБА_1 адвоката Ульянова О.В. про відвід судді Кафідової О.В. слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяв представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Олега Віталієвича від 04 грудня 2025 року та від 08 грудня 2025 року про відвід судді - доповідача Кафідової Олени Василівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Л. Д. Поливач