КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення грошових коштів споживача,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року, ухваленогопід головуванням судді Соколова О.М.,-

встановив:

У жовтні2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з відповідача депозитний вклад:за договором № SAMDN0169 «Стандарт» від 10 червня 2013 року у розмірі 44 281,2 1 доларів США та відсотки за депозитним договором у розмірі 27 770, 38 доларів США за період з 01 березня 2014 року по 15 липня 2021 року включно; за договором №SAMDN9932 «Стандарт» від 23 вересня 2013 року у розмірі 50 000, 00 доларів США та відсотки за депозитним договором у розмірі 24 758, 90доларів США за період з 01 березня 2014 року по 26 березня 2021 року; за договором №SAMDN5498 «Стандарт» від 30 вересня 2013 року у розмірі 11 580,00 доларів США та відсотки за депозитним договором у розмірі 5 343, 14доларів США за період з 01 березня 2014 року по 04 квітня 2021 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладені депозитні договори: № SAMDN0169 «Стандарт» від 10 червня 2013 року, № SAMDN9932 «Стандарт» від 23 вересня 2013 року, № SAMDN5498 «Стандарт» від 30 вересня 2013 року.

У вересні2021року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про розірвання депозитних договорів.

Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» отримано заяву позивача 06 вересня 2021 року та відповіді не надало, відтак, договори є розірваними через два банківських дні - 09 вересня 2021 року.

Відповідачем не виконано свої зобов`язання щодо повернення ОСОБА_1 депозитних вкладів та відсотків за укладеними договорами SAMDN0169, SAMDN9932 та SAMDN5498.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 травня2025рокуназваний позов задоволено.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за договором № SAMDN0169 «Стандарт» від 10 червня 2013 року у розмірі 44 281, 21 доларів США, відсотки за депозитним договором у розмірі 27 770, 38 доларів США за період з 01 березня 2014 року по 15 липня 2021 року включно.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за договором № SAMDN9932 «Стандарт» від 23 вересня 2013 року у розмірі 50 000, 00 доларів США, відсотки за депозитним договором у розмірі у розмірі 24 758, 90 доларів США за період з 01 березня 2014 року по 26 березня 2021 року включно.

Стягнутоз акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за договором № SAMDN5498 «Стандарт» від 30 вересня 2013 року у розмірі 11 580, 00 доларів США, відсотки за депозитним договором у розмірі у розмірі 5 343, 14 доларів США за період з 01 березня 2014 року по 04 квітня 2021 року включно.

Стягнутоз акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 11 350 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості. Наявність між сторонами договірних зобов`язань та факт внесення грошових коштів позивачем підтверджується належними доказами.Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 від АТ КБ «Приватбанк» грошових кошів за депозитними договорами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що між сторонами: 10 червня 2013 року укладено депозитний договір № SAMDN0169 «Стандарт», на виконання якого, на рахунок № НОМЕР_1 позивачем внесено 44 281,21 доларів США під 8, 5 % річних; 23 вересня 2013 року укладено депозитний договір № SAMDN9932 «Стандарт» на виконання якого, на рахунок позивачем внесено 50 000, 00 доларів США під 7 % річних; 30 вересня 2013 рокуукладено депозитний договір № SAMDN5498 «Стандарт» на виконання якого, на рахунок позивачем внесено 11 580, 00 доларів США під 6, 5 % річних.

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів через 2 робочих дні після отримання листа та повернути вклад разом із нарахованими відсотками. АТ КБ «Приватбанк» отримано заяву Безпалої 06 вересня 2021 року, що підтверджується трекінгом відправлення «Укрпошта».

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем не виконано свого обов`язку щодо повернення позивачу суми депозитних вкладів та їх відсотків. Позивач вважає, що депозитні договори SAMDN0169, SAMDN9932 та SAMDN5498 є розірваними через два банківських дні після отримання заяви ОСОБА_1 - 09 вересня 2021 року.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (

Відповідно до ч.1ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (ст.1060 ЦК України).

За ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною 2 статті 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 757/32339/18-ц (провадження № 61-3014св24).

Судом встановлено, що між сторонами 10 червня 2013 року укладено депозитний договір № SAMDN0169 «Стандарт», на виконання якого, на рахунок № НОМЕР_1 позивачем внесено 44 281, 21 доларів США під 8, 5 % річних; 23 вересня 2013 року укладено депозитний договір № SAMDN9932 «Стандарт» на виконання якого, на рахунок позивачем внесено 50 000, 00 доларів США під 7 % річних; 30 вересня 2013 рокуукладено депозитний договір № SAMDN5498 «Стандарт» на виконання якого, на рахунок позивачем внесено 11 580, 00 доларів США під 6, 5 % річних.

Факт укладення депозитних договорів та внесення позивачем грошових коштів на відкриті банківські рахунки сторонами не заперечувався.

Умовами договорів передбачено право сторін дострокового розірвання договору з повідомленням сторони за 2 банківські дні до дати розірвання договору.

Позивач 02 вересня 2021 року звернулась до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів через 2 робочих дні після отримання листа та повернути вклад разом із нарахованими відсотками. АТ КБ «Приватбанк» отримано заяву Безпалої 06 вересня 2021 року, що підтверджується трекінгом відправлення «Укрпошта».

Відтак, строком вимоги позивача є 09вересня 2021 року (дата отримання відповідачем заяви про повернення коштів за договором банківських вкладів плюс 2 банківські дні, що передбачено умовами укладеного договору банківських вкладів).

Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» не виконано взяті на себе зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів за депозитними договорами до 09 вересня 2021 року, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення сума неповернутих вкладів та несплачений проценти відповідно до умов договорів є обгрунтованими.

АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на спростування заявлених позовних вимог, не надано власних розрахунків щодо нарахування суми заборгованості та процентів за користування грошовими коштами.

Розв`язуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність не виконання АТ КБ «Приватбанк» належним чином своїх зобов`язань з повернення вкладів та обґрунтовано стягнув на користь ОСОБА_1 суми вкладів та процентів, нарахованих за період дії договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, відповідачем повернуто ОСОБА_1 суми вкладів разом з нарахованими відсотками на картковий рахунок відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки за умовами депозитних договорів такий спосіб повернення депозитних коштів та нарахованих відсотківне передбачено.

Згідно умов договорів, операції по поверненню грошових коштів здійснюються у відділенні банку при пред`явленні вкладником паспорту та депозитного договору. АТ КБ «Приватбанк» не надано доказіввидачі позивачу грошових коштів у такий спосіб.

Надані виписки з реєстру меморіального ордеру за договором про переведення боргу від 17 листопада 2014 року про перерахування на користь ТОВ «ФК «Фінілон» відступлених грошових коштів, у тому числі процентів, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони стосуються виключно обсягу переданих зобов`язань між товариствами. Вказані документи не підтверджують факту виконання АТ КБ «Приватбанк» свого обов`язку з виплати суми вкладів та процентів за депозитними договорами ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним і ТОВ «ФК «Фінілон» укладено договір, за умовами якого останнє стало боржником за договорами банківських вкладів, є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи, що відповідачем не наданоналежних і допустимих доказів на підтвердження надання ОСОБА_1 згоди на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», відтак, саме АТ КБ «Приватбанк» є боржником за договорами банківських вкладівта належним відповідачем у справі. Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19, від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19, від 12 липня 2023 року у справі № 757/15311/20, від 24 травня 2023 року у справі № 757/53371/20-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20 у подібних правовідносинах.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 травня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 23 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко