Справа №613/146/25 Провадження № 2/613/270/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі
головуючого судді Шалімова Д.В.,
при секретарі Герасимюк Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/146/25, пров. № 2/613/270/25 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, представник позивача Хаєцька О.С. до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного ( транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 36 986 грн. 83 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 23 січня 2023 року в м. Харків відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Iveco» р/н НОМЕР_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпіла сторона, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи передбачені ст. 35 Закону, в тому числі і Заяву про виплату відшкодування. Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке відповідно до п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 35 256,83 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 36 986,83 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, на думку сторони позивача, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу всю завдану шкоду.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заходи забезпечення позову не вживались, інші процесуальні дії не проводились.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно змісту позовної заяви просив провести розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 23 січня 2023 року о 12.40 год. в м. Харків на перехресті вул. Полтавський шлях та пров. Болгарський, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч не зайняв відповідне крайнє положення та здійснив поворот через подвійну суцільну лінію розмітки внаслідок чого сталось зіткнення з транспортним засобом Iveco 50C 17 д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вина ОСОБА_1 постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати позивачу завдану шкоду.
Як вбачається з копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25 січня 2023 року, власник автомобіля Iveco 50C 17 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 23 січня 2023 року за участю автомобіля Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до копії заяви від 25 січня 2023 року, ОСОБА_2 , якому належить автомобіль Iveco 50C 17 д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся з заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України з метою отримання відшкодування шкоди.
Згідно копії звіту № 29 від 08 лютого 2023 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля автомобіля Iveco 50C 17 д.н.з. НОМЕР_2 , вартість ( розмір) збитків, заподіяних пошкодженням вищевказаного транспортного засобу становить 124 291 грн. 75 коп.
Протоколом технічного огляду КТЗ № 29 від 06 лютого 2023 року зафіксовано та описано пошкодження отримані транспортним засобом Iveco 50C 17 д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, та відображено на фототаблицях.
Витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та збір документів склали 1 730 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 824281 від 16 березня 2023 року.
Як вбачається з копії наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України, копії платіжної інструкції № 824287 від 16 березня 2023 року, згідно яких МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_2 за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 35 256 грн. 83 коп.
У зв`язку із настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 16 березня 2023 року здійснило виплату потерпілому за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 35 256 грн. 83 коп., виконавши покладений на бюро обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована.
Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із вимогами п. "а" ч. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Так, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який скоїв ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
При цьому, станом на час розгляду справи, незважаючи на те, що з метою досудового врегулювання спору, позивачем було надіслано відповідачу повідомлення з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано.
За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в розмірі 35 256 грн. 83 коп. та витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1 730 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підстав ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 , сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3 028 грн., при цьому відповідно до платіжної інструкції № 283723 від 10 січня 2025 року МТСБУ за подання даної позовної заяви сплачено 2 422 грн. 40 коп., із застосуванням коефіцієнту 0,8 у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки, процесуальні документи були подані до суду в електронній формі, у зв`язку з чим вимога позовної заяви в цій частині підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі вище викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 38, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV та керуючись ст.ст. 10-13, 43, 76-81, 141, 207, 223, 247, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.
СУДДЯ