ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/1695/25
№ провадження 2/646/2002/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.25 місто Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Іщенко О. В.,
за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» Тараненко А. І.,
відповідачка ОСОБА_1 ,
розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейс» в особі представника Тараненка А. І. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у сумі 22 572,68 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 372141963 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV936KR.
Перед укладенням кредитного договору відповідачка з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшла на офіційний сайт первісного кредитора - www.moneyveo.ua; зареєструвалась на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника; за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит, у якій вказала свої персональні дані; пройшла належну перевірку (вериікацію); ознайомилась та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору; отримала на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання кредитного договору; надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора на укладення кредитного договору (підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором).
У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, грошової одиниці, у якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
29 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 16 600,00 гривень на баківську картку відповідачки 5351-16ХХ-ХХХХ-2701.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладались додаткові угоди, зокрема, щодо продовження терміну дії договору факторингу.
Первісний кредитор та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року, за яким від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.
30 жовтня 2023 року право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за договором факторингу № 30/1023-01.
26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року.
Позивач зазначив, що ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідачки не здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором.
Ураховуючи викладене вище, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором становить 22 572,68 гривень та складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 16 600,00 гривень, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 5 972,68 гривень, яку позивач, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь.
Окрім того, позивач просить суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні на 19 травня 2025 року.
Окрім того, з метою забезпечення повного та об`єктивного з`ясування обставин справи ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування у Акціонерного товариства «Таскомбанк» доказів.
25 квітня 2025 року Акціонерним товариством «Таскомбанк» на виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року було надіслано на адресу суду інформацію, що витребовувалась.
У судове засідання, призначене на 19 травня 2025 року, представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином; у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі.
Оскільки відповідачка у судове засідання не з`явилась, інформація про її належне повідомлення про дату та час судового розгляду була відсутня, суд, керуючись принципами забезпечення доступу сторін та учасників справи до правосуддя, рівності сторін у процесі, відклав судове засідання на 10 вересня 2025 року.
Відповідачка у судове засідання 10 вересня 2025 року не з`явилась. Оскільки інформація про її належне повідомлення про дату та час судового розгляду була відсутня, розгляд справи було відкладено на 07 листопада 2025 року.
Ураховуючи те, що відповідачка у судове засідання 07 листопада 2025 року не з`явилась, її правова позиція була невідомою, судове засідання було відкладено на 17 грудня 2025 року.
Відповідачка у судове засідання 17 грудня 2025 року не з`явилась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідачки у судові засідання та не повідомлення нею про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, ухвалою від 17 грудня 2025 року постановив розглядати справу за відсутності відповідачки у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 372141963 у формі електронного документу, який підписано електронним підписом ОСОБА_1 з одноразовим ідентифікатором MNV936KR.
Згідно із пунктом 1.1. договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 16 600,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до пункту 1.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 16 600,00 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 28 лютого 2022 року.
Згідно із пунктом 1.7. договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 28 лютого 2022 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення кредитного договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Відповідно до пункту 1.9. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку.
Виключно на період строку, визначеного пунктом 1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 295,65 процентів річних, що становить 0,81 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним.
За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного у пункті 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 589,68 процентів річних, що становить 1,62 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Згідно із пунктом 2.1. договору кредитодавець має право, зокрема, вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.
Відповідно до пункту 2.2. договору позичальник зобов`язаний, зокрема, здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором.
Відповідно до пункту 5.1. договору невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення кредитного договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, тект яких розміщено на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що зазначена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 02 лютого 2022 року.
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язань за договором кредитної лінії № 372141963 від 29 січня 2022 року позивач надав довідку, зі змісту якої встановлено, що на виконання кредитного договору № 372141963 від 29 січня 2022 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: надавач платіжних послуг отримувача - Акціонерне товариство «Універсал банк»; особа отримувача - ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 ; рахунок/платіжна картка отримувача - 5351-16ХХ-ХХХХ-2701, термін дії - 02.2025; сума платіжної операції - 16 600,00 гривень; дата ініціювання платіжної інструкції - 29.01.2022 12:10:52; дата завершення платіжної операції - 29.01.2022 12:10:57.
Окрім того, на підтвердження факту перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів відповідачці позивач надав платіжне доручення № cd6d576a-5e23-481f-8c81-a802fcfdbced від 29 січня 2022 року.
Як убачається зі змісту вказаного вище документа, 29 січня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на банківську картку ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 було здійснено переказ грошових коштів у сумі 16 600,00 гривень із призначенням платежу: переказ коштів згідно договору № 372141963 від 29 січня 2022 року, ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , без ПДВ.
З виписки по особовому рахунку за Кредитним договором № 372141963 ПІБ: ОСОБА_1 встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» станом на 21 січня 2025 року становить 22 572,68 гривень та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 16 600,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 5 972,68 гривень.
З інформації, наданої Акціонерним товариством «Таскомбанк», встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) було видано миттєву банківську платіжну картку № НОМЕР_2 , яка є неперсоніфікованою міжнародною платіжною карткою.
29.01.2022 о 12:10:55 зараховано грошові кошти у сумі 16 600,00 гривень на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) № НОМЕР_3 , операції за яким можна здійснювати за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 .
Фінансовий номер телефону ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): НОМЕР_4 , який знаходиться у її анкетних даних.
Окрім того, інформація про надання ОСОБА_1 кредитних коштів на картку, зазначену у заявці на отримання кредитних коштів, а також про рух коштів, міститься в інформації про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 за період з 29.01.2022 по 03.02.2022.
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно із пунктом 3.1. договору, фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди.
У відповідності до пункту 4.1. договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
За умовами пункту 8.4. договору, даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін.
Додатковою угодою № 19 від 28 листопада 2019 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони внесли зміни в пункт 8.2., яким погодили, що строк дії договору починає перебіг у момент визначений у пункті 8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Додатковою угодою № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.
Додатковою угодою № 27 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно.
Додатковою угодою № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно.
Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року включно. Також сторони домовилися доповнити договір пунктом 11.10 у наведеній в цій угоді редакції, а також домовилися викласти розділ 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків» у новій редакції.
Згідно із пунктом 3.1. договору факторингу № 28/1118-01, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в загальному порядку розмір фінансування, що підлягає сплаті фактором клієнту (пункт 1.6. Договору), встановлюється сторонами у кожному окремому Реєстрі прав вимоги у відсотковому значенні від суми заборгованостей по основному боргу (тіло кредиту), що є складовою частиною загальної суми грошових вимог, відступлених згідно відповідного Реєстру прав вимоги. Строки сплати фінансування погоджуються сторонами у кожному відповідному Реєстрі прав вимоги.
Як убачається із Реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року на загальну суму 20 426,30 гривень, яка складається з: заборгованості по основному боргу у сумі 16 600,00 гривень, заборгованості по відсоткам у сумі 3 826,30 гривень.
При цьому, 30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно із пунктом 1.5. договору, реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.
Як убачається із Реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року на загальну суму 22 572,68 гривень, яка складається з: заборгованості по основному боргу у сумі 16 600,00 гривень, заборгованості по відсоткам у сумі 5 972,68 гривень.
В подальшому, 26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 26/12/Е, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно із Реєстром боржників від 26 грудня 2024 року до Договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у розмірі 22 572,68 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 16 600,00 гривень та заборгованості за відсотками у сумі 5 972,68 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між «Фінансовою компанією «Ейс», яка набула право вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», якому відступлено право вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», якому право вимоги було відступлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем, та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.
Договір про надання фінансового кредиту було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно із договором про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року та додаткової угоди № 4 до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» здійснює представництво інтересів товариства у даних спірних правовідносинах.
Згідно із актом прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, від 27 грудня 2024 року загальна вартість наданих правових та юридичних послуг становить 7 000,00 гривень.
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
З матеріалів справи убачається, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення між сторонами додаткових угод.
З витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року до договору факторингу встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у загальній сумі 20 426,30 гривень, яка складається з: заборгованості по основному боргу у сумі 16 600,00 гривень, заборгованості по нарахованим відсоткам у сумі 3 826,30 гривень.
30 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01.
З реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня2023 року до договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року на загальну суму 22 572,68 гривень, яка складається з: заборгованості по основному боргу у сумі 16 600,00 гривень та заборгованості по відсоткам у сумі 5 972,68 гривень.
26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 26/12/Е.
Як убачається з реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року на загальну суму 22 572,68 гривень, яка складається з: простроченого тіла кредиту у сумі 16 600,00 гривень та прострочених відсотків у сумі 5 972,68 гривень.
Отже, право вимоги переходило тричі: від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс».
Укладаючи договори факторингу, сторони цих договорів обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі Реєстру прав вимог, який є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними, в межах чинного договору факторингу. Окрім цього, невід`ємними додатками до договорів факторингу є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу, в межах строку дії якого передавалися права вимоги за кредитними договорами на підставі Реєстрів прав вимоги.
Більш того, діючими договорами факторингу було передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Таким чином, право вимоги до боржника від кредитора до фактора здійснюється виключно на підставі Реєстру прав вимог, а такий реєстр є невід`ємним додатковим до договору у відповідності до чинного договору факторингу на момент підписання такого реєстру, та в такому реєстрі прав вимоги сторони погоджують права вимоги до боржників із зазначенням: прізвища, імені та по-батькові боржника, РНОКПП боржника, номеру та дати кредитного договору, заборгованість та її складові частини, а також суму фінансування.
Аналогічні умови зазначено в усіх укладених договорах факторингу: між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем.
Відтак, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Окрім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, а умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри прав вимоги у межах зазначеної справи були підписані під час строку дії договорів факторингу.
Так, в матеріалах справи містяться реєстри прав вимог, у яких наявна інформація про відступлення права вимоги саме до відповідача за укладеним ним з Товариством з обмеженою відповідальнстю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором, а також додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договорів факторингу, в межах строку дії якого передавалися права вимоги за кредитним договором, укладеним 29 січня 2022 року між первісним кредитором та відповідачкою.
Отже, суд уважає доведеним факт набуття позивачем права вимоги до боржників, до переліку яких входить і відповідачка ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування тамісцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (занаявності), прізвище, ім`я, по батькові та місцепроживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спіних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що конструкцію договору приєднання, яким є договір кредитної лінії № 372141963 від 29 січня 2022 року було розроблено кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Оскільки умови договору приєднання розробляються фінансовою компанією, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова компанія має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 Цивільного кодексу України можна уважати, що споживач фінансових послуг лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у розмірі 22 572,68 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 372141963 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Із наданої Акціонерним товариством «Таскомбанк» інформації встановлено, що банківська картка № НОМЕР_2 , зазначена відповідачкою у заявці на отримання кредитних коштів, дійсно емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Номер телефону НОМЕР_5 , зазначений відповідачкою у заявці на отримання кредитних коштів та використаний для підписання одноразовим ідентифікатором договору кредитної лінії № 372141963 від 29 січня 2022 року, є фінансовим номером телефону, прив`язаним до платіжної картки № НОМЕР_2 , та міститься в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
З наданої суду інформації про рух коштів по картці № НОМЕР_2 , відкритій в Акціонерному товаристві «Таскомбанк» на ім`я ОСОБА_1 , за період з 29.01.2022 по 03.02.2022 встановлено, що 29 січня 2022 року рахунок було поповнено на 16 600,00 гривень. Відповідачка активно користувалась кредитними коштами, зокрема, розраховувалась за товари та послуги, здійснювала перекази коштів, про що свідчать відповідні операції.
Той факт, що мобільний номер телефону, на який надсилався одноразовий ідентифікатор для підписання договору кредитної лінії, є фінансовим номером телефону, закріпленим за ОСОБА_1 , підтверджує, що саме відповідачка особисто здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору в електронній формі, та, відповідно, погодилась з його умовами.
Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів у розмірі 16 600,00 гривень, а також з огляду на те, що відповідачка активно користувалась кредитними коштами, суд дійшов висновку, що вона фактично отримала кредитні кошти у зазначеному розмірі, а отже, вимога позивача щодо стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту є такою, що підтверджується матеріалами справи, ґрунтується на належних та допустимих доказах, які узгоджуються між собою.
Стосовно заборгованості відповідачки за відсотками суд зазначає таке.
Як зазначив позивач у позовній заяві, ним та попереднім кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не здійснювалось жодних нарахувань за кредитним договором № 372141963, укладеним 29 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Станом на 05 травня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року становила 20 426,30 гривні та складалась з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 16 600,00 гривень та заборгованості по процентам у сумі 3 826,30 гривні, що підтверджується розрахунком, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
З розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», встановлено, що ОСОБА_1 станом на 20 грудня 2023 року мала заборгованість за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у розмірі 22 572,68 гривень, яка складається з: тіла кредиту у сумі 16 600,00 гривень, процентів у сумі 5 972,68 гривень.
Як убачається з виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року, складеної позивачем, ОСОБА_1 станом на 21 січня 2025 року має заборгованість за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у загальній сумі 22 572,68 гривень, яка складається з: заборгованості за кретим у розмірі 16 600,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 5 972,68 гривень.
Суд зазначає, що надані позивачем розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року, які були складені попередніми кредиторами Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» не можуть уважатись достатніми доказами на підтвердження правильності нарахування заборгованості за відсотками, оскільки не містять відомостей про періоди нарахування відсотків, розмір процентної ставки, залишку основного боргу, з якого здійснювалося нарахування, формули або способу обчислення сум відсотків тощо.
А виписка по особовому рахунку за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року, яка складена позивачем, за змістом фактично є відображенням кінцевої зазначеної вище суми заборгованості.
Детального розрахунку суми заборгованості за зазначеною вище опцією позивачем суду не надано.
Ураховуючи відсутність у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували розмір та обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, суд не убачає правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 гривень позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, укладений між клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткову угоду № 4 до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року та акт прийому-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року.
З акту приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, встановлено, що підписанням цього акту сторони підтвердили, що Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» правничі послуги на загальну суму 7 000,00 гривень.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
У частині першій статті 60 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Пунктом 12) частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої, пункту 1) частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 3) частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, суд доходить висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідачки витрат позивача на оплату правничої допомоги підлягає задоволенню у розмірі, який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог - 5 147,80 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає частковому задоволенню, суд, керуючись положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, уважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 781,43 гривень, як частина судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у сумі 16 600 (шістнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.
У позовній вимозі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по несплаченим відсоткам за кредитним договором № 372141963 від 29 січня 2022 року у сумі 5 972,68 гривень - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у сумі 1 781 (одна тисяча сімсот вісімдесят одна) гривня 43 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 147 (п`ять тисяч сто сорок сім) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 26 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , місцезнаходження: шосе Харківське, будинок 19, офіс 2005, місто Київ, 02175; номер телефона: НОМЕР_6 , email: ;

Представник позивача: Тараненко Артем Ігорович, РНОКПП: НОМЕР_7 , місцезнаходження: вулиця Юрія Поправки, будинок 6, офіс 21, місто Київ, 02094; номер телефона: НОМЕР_8 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_4 .

Суддя О. В. Іщенко