ПОСТАНОВА

іменем України

18 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/1202/25

провадження № 22-ц/4809/1528/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Світловодський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2025 року у складі судді Макарової Ю.І.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Світловодський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову вказала, що 07 листопада 2014 року між нею на відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 02 травня 2024 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2025 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19 квітня 2024 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Однак, відповідач належно не виконує свої обов`язки по сплаті аліментів, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з 19 квітня 2024 року по 31 березня 2025 року у сумі 18784,87 грн. Зазначала, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо її утримання, не має.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 18784 грн 87 коп за період з 19 квітня 2024 року по 31 березня 2025 року.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2025 року у задоволені позовувідмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні його мотивувальної частини.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

З 07 листопада 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2024 року у цивільній справі №401/758/24.

13 травня 2024 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2024 року і до повноліття їх сина - ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2025 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 квітня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-15).

03 березня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Невкритим О.А. відкрито виконавче провадження № 77360575 (а.с.49).

Як убачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментам Світловодського МВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 01 квітня 2025 року за період з 19 квітня 2024 року по 31 березня 2025 року сума заборгованості по аліментам на утримання дружини станом на 01 квітня 2025 року складала 18784,87 грн (а.с.20).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам Світловодського МВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 01 травня 2025 року за період з 19 квітня 2024 року по 31 квітня 2025 року сума заборгованості по аліментам на утримання дружини станом на 01 травня 2025 року складала 20 608,87 грн (а.с.42)

Встановлено, що відповідачем була сплачено заборгованість по аліментам на утримання дружини за квітень 2024 року (02.05.2025 сплачено 626,67 грн), травень 2024 року (05.05.2025 сплачено 1566,67 грн), червень 2024 року (20.05.2025 сплачено 1566,67 грн), липень і серпень (26.05.2025 сплачено 2716,66 грн) (а.с.53).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам Світловодського МВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 05 червня 2025 року за період з 19 квітня 2024 року по 31 травня 2025 року сума заборгованості по аліментам на утримання дружини станом на 01 червня 2025 року складає 16025,20 грн (а.с.61).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам Світловодського МВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області заборгованість по аліментам на утримання дружини станом на 22 липня 2025 року відсутня (а.с.81).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, встановлених судовим рішенням.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду у повному обсязі, виходячи з такого.

Глава 15 СК України містить статтю 196, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Так, відповідно до положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В свою чергу, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються.

Положення статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки лише при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання одного з подружжя.

Враховуючи, що положення статті 196 СК України передбачають настання відповідальності за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки лише у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів на дітей і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання одного з подружжя, то колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до положень частини першої статті 8 ЦК України, що у разі, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно зі статтею 8 СК України у разі, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Тобто, особа, яка вважає свої права порушеними, за умови доведення такого порушення, має можливість захистити свої відповідні права у спосіб, який передбачений чинним законодавством, зокрема, ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування у даній справі аналогії закону.

Оскільки сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, а вимог про застосування інших санкцій майнового характеру, передбачених цивільним законодавством, позивачкою не заявлено, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Аналогічний підхід щодо застосування статті 196 СК України висловив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі №635/6679/16-ц (провадження №61-22926св18). Зокрема, суд касаційної інстанції наголосив на тому, що вимоги ст.196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки (пені) лише при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання дружини (чоловіка). Крім того, Верховний Суд звернув увагу на неможливість застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України.

Тому, посилання суду першої інстанції на недоведеність вини відповідача та сплату ним заборгованості, як підставу відмови у задоволенні позову, необхідно виключити з мотивувальної частини рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, однак апеляційний суд не погоджується з його мотивами, тому рішення належить змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 липня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.89 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко