Головуючий у суді першої інстанції Ю. Ю. Мазур
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Ю. Ю. Мазура в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У липні 2018 ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. про визнання договорів недійсними.

Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 166 від 29.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 .

У січні 2024 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2024 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. про визнання договорів недійсними залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду про залишення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є помилковим та безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи, конверт з судовою повісткою повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, на думку апелянта, підтвердженням неявки позивача в судові засідання, призначені на 09.04.2024 та 16.10.2024 є лише довідки, складені секретарем судового засідання, при цьому відсутня інформація, яким чином позивач (чи його представник) повідомлялися судом про такі судові засідання, як у випадку судового засідання, призначеного на 13.02.2025 року.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що Руденко О.В. представляє інтереси ОСОБА_1 у справі за його позовом, ще з 10 грудня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи, зокрема процесуальними документами по справі, поданими до суду за його підписом, в тому числі засобів зв`язку та адреси електронної пошти, які актуальні і по теперішній час, однак не зважаючи на дану обставину, представник позивача - адвокат Руденко О.В. від Голосіївського районного суду міста Києва також не отримував ні засобами поштового зв`язку, ні телефонного зв`язку, ні на електронну пошту, ні до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно - комунікаційної системи, що забезпечує обмін документами, ні іншим чином повідомлень про судові засідання по справі, призначені на 09.04.2024, 16.10.2024 та 13.02.2025 року, в зв`язку з чим і не з`явився на них, хоча саме він одноосібно, як представник позивача у справі за позовом ОСОБА_1 , в переважній більшості представляв сторону позивача в судових засіданнях по справі, що підтверджується матеріалами справи. До Голосіївського районного суду міста Києва заяв щодо припинення повноважень адвоката Руденка О.В., як представника позивача у справі за позовом ОСОБА_1 , не подавалось.

Зауважує, що зазначений в матеріалах справи номер засобів зв`язку ОСОБА_1 - телефону: НОМЕР_1 є дійсним і по теперішній час, але на нього не надходило повідомлень про судові засідання по справі, призначені на 09.04.2024, 16.10.2024 та 13.02.2025 року.

Відповідач ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

10 грудня 2025 року у судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та їх представники не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

З метою дотримання процесуальних строків, колегія суддів вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи та їх представників, оскільки неявка вказаних осіб не перешкоджає вирішенню розгляд справи, та скласти постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувалися судом 10.12.2025.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постановленої ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, із позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду у липні 2018 року.

Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 166 від 29.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 .

У січні 2024 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2024 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. про визнання договорів недійсними на 09 квітня 2024 року о 14 год. 45 хв.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки, розгляд справи призначеної на 09.04.2024 не здійснювалось через неявку учасників судового процесу. (т. 3 а.с. 212).

Згідно судової повістки про виклик до суду ОСОБА_1 на 09.04.2024остання направлялася на адресу позивача: АДРЕСА_1 . Проте доказів вручення поштового відправлення адресату матеріали справи не містять. Також у матеріалах справи відсутнє поштове відправлення із відміткою про причини його повернення (не вручення) адресату.

Розгляд справи судом було відкладено на 03 липня 2024 року.

03.07.2024 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 знята з розгялу у звязку з відсутністю електроенергії. Підтвердженням чого є довідка скаладена секретарем судового засідання (т. 3 а. с 217).

Згідно судової повістки про виклик до суду ОСОБА_1 на 03.07.2024остання направлялася на адресу позивача: АДРЕСА_1 . Проте доказів вручення поштового відпрвлення адресату матеріали справи не містять. Також у матеріалах справи відсутнє поштове відправлення із відміткою про причини його повернення (не вручення) адресату.

Розгляд справи судо було відкладено на 16 жовтня 2024 року.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки, розгляд справи призначеної на 16.10.2024 не здійснювалось через неявку учасників судового процесу. (т. 3 а.с. 223).

Згідно судової повістки про виклик до суду ОСОБА_1 на 16.10.2024остання направлялася на адресу позивача: АДРЕСА_1 . Проте доказів вручення поштового відпрвлення адресату матеріали справи не містять. Також у матеріалах справи відсутнє поштове відправлення із відміткою про причини його повернення (не вручення) адресату.

Розгляд справи відкладено на 13 лютого 2024 року.

Згідно протоколу судового засідання 13.02.2024 у судове засідання з`явився представник відповідача Паламарчук І.І. та заявив клопотання про залишення позову без розгляду у звя`зку з неодноразовою неявкою позивача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи.

Відповідно до судової повістки про виклик до суду ОСОБА_1 13.02.2025остання направлялася на адресу позивача: на адресу позивача: АДРЕСА_1 . Та поштове відправлення повернулося до суду без вручення. В матеріалах справи наявний конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 3 а.с. 234).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд виходив з того, що позивач в судові засідання, які були призначені на 09.04.2024, 16.10.2024 та 13.02.2025 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомляв, доказів які підтверджують неможливість прибуття в судове засідання до суду не надавав.

Суд зазначає, що позивач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, яке відбулося 09.04.2024 о 14 годині 45 хвилин, не з`явився, про що свідчить довідка, складена секретарем судового засідання, наявна в матеріалах справи (а.с. 211), позивач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, яке відбулося 16.10.2024 о 14 годині 30 хвилин, не з`явився, про що свідчить довідка, складена секретарем судового засідання, наявна в матеріалах справи (а.с. 223). Крім того, позивач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, яке відбулося 13.02.2025 об 11 годині 45 хвилин, не з`явився.

З вищенаведеними висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та зроблені на помилкових висновках суду.

Так, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач двічі поспіль не з`явивився у судове засідання, проте підтвердження про належне повідомлення ОСОБА_1 або його представника у судове засідання призначене на 16.10.2024 в матеріаліх справи відсутнє.

Окрім того, в матеріалах справи наявний ордер серія КВ № 004905 відповідно якого інтереси ОСОБА_5 представляє адвокат Руденко В.О. (т. 2 а.с. 19)

Однак, в матеріалвх справи також відсутні відомості про повідомлення про час та місце розгляду справи представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Руденка В.О. будь якими засобами звязку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №755/21179/21 - у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своєї неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Питання поважності причин неявки є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Положення статті 223 ЦПК України вказують на необхідність врахування судом поважності/неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був повідомлений про дату та час розгляду справи призначеної на 13.02.2025.

Так, до суду повернувся конверт, у якому міститься судова повістка про виклик позивача до суду на 13.02.2025 та на поштовому відправленні наявна відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 3 а.с. 234). Вказана відмітка свідчить про те, що позивач повідомлявся судом про час, місце та дату судового засідання, але судова повістка не була йому вручена, оскільки він відсутній за адресою свого проживання.

Колегія суддів зауважує, що наявні в матеріалах справи довідки складені секретарем судового засідання 09.04.2024 та 16.10.2024 не можуть свідчити про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд першої інстанції, будучи обізнаним про те, що позивач проживає у Житомирській області, не повідомляв представника позивача про судові засідання призначені у цій справі на 16.10.2024 та на 13.02.2025 року.

Суд першої інстанції на вищезазначене належної уваги не звернув та, у порушення вимог п. 3 ч.1ст. 257 ЦПК України, безпідставно своєю ухвалою залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

За змістом пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції, ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення від 13 грудня 2011 року у справі "TRUDOV v. RUSSIA", заява № 43330/09, § 25, 27).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є обґрунтованими.

Відповідно до ст.379 ЦПК Українипідставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясуваннясудом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367,368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2025 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна