Справа № 466/8430/23 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/3243/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року в справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, -

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Допущено поворот виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 у справі № 466/8430/23 за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 4950 грн, витрат по стягненню виконавчого збору у розмірі 495 грн та виконавчих витрат у розмірі 350 грн.

Ухвалу оскаржив приватний виконавець Пиць А.А.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 29.09.2025 апеляційну скаргу приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року залишено без руху, запропоновано у визначений строк подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постановляючи зазначену ухвалу суд виходив з того, що подавши апеляційну скаргу через систему "Електронний суд" 23.09.2025, апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження, покликання апелянта на те, що апеляційна скарга подана з дотриманням строку, оскільки така скерована приватним виконавцем на адресу Львівського апеляційного суду 18.09.2025 у порядку поштового відправлення, суд не взяв до уваги, оскільки долучений до апеляційної скарги Список №517 не містить інформації, що це була саме апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04.09.2025 у справі №466/8430/23. Крім цього, станом на 29.09.2025 апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду не надходила.

Копія ухвали надсилалася апелянту Пицю А.А. та із довідки про доставку електронного документу, доставлена до електронного кабінету останнього 03.10.2025.

30.09.2025 на адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року, відправлена поштою.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Так, із отриманої 30.09.2025 апеляційної скарги приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року, яка наче відправлена поштою, вбачається, що до такої дійсно долучені описи вкладення у цінний лист від 18.09.2025 (про надіслання скарги учасникам справи, за виключенням апеляційного суду), де номер поданої апеляційної скарги збігається із Списком №517, який долучений до поданої через систему «Електронний суд» апеляційної скарги, однак сам опис вкладення відсутній в апеляційній скарзі, яка надійшла поштою.

Іншими словами, опис вкладення про відправку апеляційної скарги Львівському апеляційному суду, як доказ подання такої на поштове відділення 18.09.2025, відсутній.

Крім цього, поданий конверт містить дату відправки апеляційної скарги 25.09.2025 та не містить номеру відправлення, як реквізиту, який дозволив би відстежити таке у мережі інтернет.

Сумнівним є також термін доставки апеляційної скарги, слідуючи доводам скаржника, з врахуванням доставки такої по місту Львову, а саме відправлена апеляційна скарга за словами скаржника 18.09.2025, доставлена апеляційному суду лише 30.09.2025.

У підсумку, за відсутності опису вкладення у цінний лист на ім`я Львівського апеляційного суду, наявності конверту на якому датою прийняття відправлення на поштове відділення значиться дата 25.09.2025, відсутність номеру відправлення, виключає можливість безумовного доведення факту подання апеляційної скарги у термін, визначений процесуальним законом.

Більше того, стверджуючи про подання апеляційної скарги 18.09.2025 поза увагою скаржника залишилося те, що у матеріалах такої наявні документи, які посвідчені ним же лише 19.09.2025.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч. 6 ст. 124 ЦПК України).

Таким чином, отримавши копію ухвали апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги, апелянт не усунув недоліки про які зазначено у такій, зокрема, оскільки заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не подав, натомість подані докази виключають можливість констатувати подання апеляційної скарги у визначений законом строк.

Протягом всього перебування справи в апеляційному суді недоліки апеляційної скарги не усунуто, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт до апеляційного суду не звертався.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Так, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Поряд з цим, достовірно знаючи про подану апеляційну скаргу, а також недоліки такої, апелянт своїх процесуальних обов`язків не виконав.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав скаржником і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розглядута свідчить про подання апеляційної скарги з пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, без зазначення поважних причин для поновлення такого.

При цьому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, може реалізувати у суді, як наслідок вирішення відповідного клопотання.

Іншими словами, апеляційний суд не має права за своєю ініціативою вирішувати процесуальні питання без подачі відповідного клопотання учасником справи, яке б враховувало та підтверджувало відповідні обставини справи.

Таким чином, усі доводи стосовно часу отримання оскаржуваного рішення чи не отримання такого в принципі можуть бути вирішені лише судом та тільки в контексті відповідного процесуального питання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного процесуального питання.

Крім цього, Рада суддів України оприлюднила рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, у п. 6 рекомендувала по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Разом з цим, враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу не повідомила суду про те, що не може усунути недоліки апеляційної скарги через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступу до лав Збройних Сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, тощо, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами надіслати апелянту.

Матеріали апеляційного оскарження надіслати до Шевченківського районного суду м. Львова для долучення до матеріалів справи № 466/8430/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк