МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/3541/25
Провадження № 2/210/1184/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Скотар Р.Є.,

секретаря судового засідання Колос Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Горбачевської Ірини Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у відповідності до наявних документів у спадковій справі неможливо встановити факт родинних відносин між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 а також у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 є рідним братом матері позивача, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_3 є рідним братом ОСОБА_5 , матері позивача. У відділі РАЦСу була допущена помилка в написання по батькові матері позивача, замість « ОСОБА_6 » зазначено « ОСОБА_7 ».

Також зазначила, що батько спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_3 та позивач проживали в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та були його співвласниками. Право власності на 11/20 часток житлового будинку належало ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.11.1982 року та житловий будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки на момент смерті спадкодавець ОСОБА_2 проживав в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 з двоюрідним братом ОСОБА_1 , інших спадкоємців у ОСОБА_2 немає, тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину.

Враховуючи викладене просить суду встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме що вони є двоюрідними братами; Встановити факт прийняття спадщини 11/20 часток житлового будинку з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 .

Аргументи учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був скориставшись правом представництва.

Представник позивача адвокат Горбачевська І.П. в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками якого записано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що встановлено зі свідоцтва про народження від 17.02.1950 року виданого Н-Пражським районним відділом РАКС (а.с.21).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що встановлено з копії свідоцтва про смерть від 18.04.1956 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.22).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що встановлено з копії свідоцтва про смерть від 22.06.1964 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.68).

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_2 , батьками якого записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що встановлено зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.03.1952 року виданого Дзержинським районним відділом РАКС (а.с.19).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.08.1991 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.61).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 05.04.1993 року, виданого Дзержинським районним відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_12 народилася ОСОБА_10 , батьками якої записано ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , що встановлено з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 24.08.2024 року (а.с.22-23).

ІНФОРМАЦІЯ_13 народився ОСОБА_1 , батьками якого записано ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , що встановлено зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14.01.1957 року виданого Дзержинським районним відділом РАКС (а.с.20).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 02.02.1982 року, виданого Саксаганським відділом РАКС м. Кривий Ріг (а.с. 24).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 24.02.2016 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.25).

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 04.11.1982 року ОСОБА_3 належить 11/20 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.59).

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про прийняття спадщини, а саме частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого двоюрідного брата ОСОБА_2 (а.с.46).

Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 22.04.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та не надано необхідних документів для вчинення нотаріальної дії (а.с.10).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 14.02.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28.08.1979 року, знятий з реєстрації 11.03.2016 року (а.с.12).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 14.02.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_14 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.08.1979 року, знятий з реєстрації 20.08.1993 року (а.с.13).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 14.02.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.08.1979 року, знятий з реєстрації 20.08.1993 року (а.с.14).

Згідно Акту місця проживання від 26 вересня 2025 року, складеного за підписами сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , затвердженого квартальним комітетом ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28 серпня 1979 року і до моменту смерті проживав в одному будинку з двоюрідним братом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 111).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.1993 року, виданого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Перекопською І.С. спадкоємцем 9/20 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 216148 від 26.02.2025 року право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване на праві спільної часткової власності на ім`я ОСОБА_3 11/20 часток та ОСОБА_1 / 9/20 часток (а.с.15).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 10.12.1984 року (а.с.9).

Відповідно до експертного висновку № 056/1560-п від 05 листопада 2025 року зазначені українські записи особового імені та імені по батькові: ОСОБА_15 , та російські записи ОСОБА_15 і Спиридон-Спиридонович- Спиридоновна в документах, наданих для експертизи (свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть) є ідентичними (а.с.124).

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою позивача. Знає що позивач та померлий ОСОБА_16 були двоюрідними братами та жили разом в одному будинку з дитинства, позивач доглядав брата.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою позивача, мешкає по АДРЕСА_2 з 2005 року. Позивач та померлий ОСОБА_2 є двоюрідними братами, які мешкали разом в одному будинку. ОСОБА_1 доглядав свого хворого брата.

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).

За життя ОСОБА_2 заповіт не складав. Згідно з матеріалами спадкової справи із заявою про прийняття спадщини звернувся двоюрідний брат спадкодавця ОСОБА_1 . На дату смерті із спадкодавцем за однією адресою зареєстровані особи відсутні (а.с.12).

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

Справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та його померлим двоюрідним братом, у тому числі й шляхом внесення змін до актових записів, неможливо. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та необхідно для оформлення спадщини.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Проте, на підставі наданих суду доказів неможливо прослідкувати спорідненість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як двоюрідних братів, посилання позивача на те, що ОСОБА_3 є рідним братом матері позивача ОСОБА_5 та у відділі РАЦСу в свідоцтві про народження позивача допущена помилка при написанні по батькові матері, замість правильного « ОСОБА_6 » - « ОСОБА_7 » суд оцінює критично, оскільки це не підтверджується іншими правовстановлюючими документами.

Наданий до суду Акт з місця проживання від 26 вересня 2025 року, складений за підписами сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , затверджений квартальним комітетом не може бути підставою для задоволення позову. Цей документ підтверджує лише факт спільного проживання, але не містить інформації щодо генетичної або іншої спорідненості, що є предметом доказування у справі про встановлення факту родинних зв`язків. Згідно із законом, єдиними належними доказами є свідоцтва, видані органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Суд також не бере до уваги свідчення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 які підтвердили лише факти, які їм відомі особисто сумісне проживання, взаємодопомога тощо. Близькі стосунки між людьми не завжди означають юридичну спорідненість.

Покази свідків можуть бути лише додатковими доказами для підтвердження інших обставин, але не є достатніми для встановлення факту родинних зв`язків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме що вони є двоюрідними братами

Щодо вимог представника позивача про встановлення факту прийняття спадщини 11/20 часток на підставі постійного проживання разом на час відкриття спадщини суд зазначає наступне.

На спадкові правовідносини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , поширюються норми ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У розумінні ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд звертає увагу на спосіб захисту прав позивача, який вказаний у заяві, зокрема, позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Виходячи зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 та постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 461/7330/15-ц, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Вказані висновки Верховного Суду підтверджують нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, з яких видно, що спадкоємець має надати нотаріусу докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після чого в силу вимог закону він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, суд не повинен та не може встановлювати факт прийняття спадщини згідно із нормами ЦК України, оскільки прийняття спадщини є не фактом, а законним наслідком певного факту, зокрема факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині встановлення факту прийняття спадщини 11/20 часток на підставі постійного проживання разом на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, статтями 1241, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката ОСОБА_17 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 грудня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 );

- відповідач Криворізька міська рада (місцезнаходження: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ).

Суддя: Р. Є. Скотар