РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокум. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої Глос М. Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

позивача ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),

представників позивача Сковири Л. Ю., Керімова А. З.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником адвокатом Сковирою Любов`ю Юріївною, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат на неповнолітню дитину.

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сковира Л. Ю. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9 000, 00 до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує такими обставинами. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний 22.12.2022 року. Від шлюбу мають трьох дітей доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу, 28.03.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про сплату аліментів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., зареєстрований у реєстрі за № 243. Позивач, сплачує аліменти у розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму на утримання його доньки ОСОБА_5 добросовісно, що підтверджується з банківської виписки, яку долучено до даного позову. Слід також зазначити, що позивач окрім утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , неповнолітнього ОСОБА_3 , від другого шлюбу має ще малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також знаходиться на його утриманні.

Між позивачем і відповідачем був укладений договір про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , разом з батьком. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., зареєстрований у реєстрі за № 242. Майнові питання стосовно неповнолітнього сина в договорі вирішено не було, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

24.02.2022, ОСОБА_3 разом з позивачем вимушено переїхали до м. Мукачево задля забезпечення навчання та розвитку дитини у безпечних умовах. Позивач пропонував й відповідачу поїхати з ним, однак остання відмовилася, на прохання позивача відпустити з ним малолітню доньку ОСОБА_5 , відповідачка зазначила, що нікуди не поїде.

ОСОБА_3 , 24.04.2022 було взято на облік як внутрішньо переміщену особу, довідка №2101-. За погодженням з відповідачем, 11.05.2023 позивачем було прийнято рішення про вступ сина до Середнього професійного автомобільного училища у Словацьку Республіку, де син навчається та проживає по теперішній час. Навчання безкоштовне, однак проживання, харчування та додаткові витрати позивач повністю сплачує самостійно, а саме близько 400 євро щомісяця. З 11.09.2024 ОСОБА_3 було прийнято на 2-й курс Середнього професійного училища технологій і ремесл. За період з 2023 по 2024 рік загальна сума витрат становить 242 664,50 грн.

На момент зарахування сина до навчального закладу Словацької Республіки, обов`язковою умовою є сплата страхування 531,14 євро (еквівалент у гривні, станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить 21 604, 48 грн, за курсом 40,60, що зазначено в сформованій виписці руху коштів по картці) та наявність на рахунку неповнолітньої дитини коштів у розмірі 1000 євро. Позивач, здійснив переказ коштів у розмірі 75 050,00 грн (з них 34 770 грн ноутбук) 40 280,00 грн (еквівалентно, станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить еквівалент 1000 євро), що підтверджується платіжною квитанцією № P24AD7193 від 11.08.2023.

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, що вбачається з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідач має у власності:

1. Квартиру, 4-х кімнатну за адресою АДРЕСА_1 . Зареєстровано 28.03.2023 приватним нотаріусом;

2. житловий будинок, літ. «Д-1» з надвірними будівлями, за адресою АДРЕСА_2 . Зареєстровано 04.01.2024 приватним нотаріусом. 04.01.2024 року було набуто у власність житловий будинок.

Окрім того, відповідач має відшкодувати позивачу фактично понесені додаткові витрати які позивач ніс самостійно за період з 2023 по 2024 рік, 50% яких складає 121 332,25 грн.: обов`язкове страхування 531 євро еквівалент у гривні станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить 21 604, 48 грн (50% складає 10 802,24 грн); поповнення банківського рахунку дитини, для перебування у Республіці Словенія 1000 євро еквівалент у гривні станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить 40 280,00 грн ( 50% складає 20 140,00 грн) ; переказ коштів на покупку ноутбука 34 770,00 грн ( 50% складає 17 385,00 грн); щомісячні витрати (харчування, проживання у гуртожитку, одяг) загальна сума, з них 50% складає: вересень 2023 року - 8 800,00 грн ( 50% складає 4 400,00 грн); жовтень 2023 року - 13 200,00 грн ( 50% складає 6 600,00 грн); листопад 2023 року - 27 100,00 грн ( 50% складає 13 550,00 грн); грудень 2023 року -10 200,00 грн ( 50% складає 5 100,00 грн); січень 2024 року -13 530,00 грн ( 50% складає 6 765,00 грн); лютий 2024 року 16 600,00 грн ( 50% складає 8 300 ,00 грн); березень 2024 року 10 800,00 грн ( 50% складає 5 400,00 грн); квітень 2024 року 16 200,00 грн ( 50% складає 8 100,00 грн); червень 2024 року 14 330,00 грн ( 50% складає 7 165,00 грн); липень 2024 року 15 250,00 грн ( 50% складає 7 625,00 грн.

Через канцелярію суду 16 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_2 надала відзив, в якому просила позов задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 2500 гривень на місяць.

Через канцелярію суду 23 грудня 2024 року представник позивача надала відповідь на відзив, в якому просила витребувати у Головного управління Державної податкової служби у Харківській області необхідні документи.

Через канцелярію суду 15 січня 2025 року відповідач надала заперечення на відповідь на відзив.

Через канцелярію суду 30 квітня 2025 року відповідач надала заяву про визнання позову, в якому просила визнати заявлені вимоги, які зазначені у позовній заяві.

Відповідачка у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, висловила позицію про необґрунтованість вимог позивача про відшкодування додаткових витрат на дитину, стверджуючи, зокрема, що навчання сина за кордоном не узгоджувалося з нею, а також що син працював і мав самостійний дохід.

Допитаний у судовому засіданні у режимі відеоконференції свідок ОСОБА_3 підтвердив, що він дійсно проживав разом із батьком та його дружиною з 2022 року. З матір`ю в нього стосунки напружені, не спілкувався з нею упродовж тривалого часу. Зараз спілкування відновили, періодично зідзвонюються. Проте його матеріальне утримання повністю здійснює батько. У вересні 2024 року він вступив до Середнього професійного училища технологій і ремесел у м. Братиславі. Навчання є безкоштовним. Проте зарахування його до навчального закладу вимагало сплати страхування у розмірі 531,14 євро. Крім цього, він оплачує вартість житла і поточні витрати харчування, проїзд, комунальні послуги. Всі зазначені витрати оплачував і оплачує батько - ОСОБА_3 , мати у цьому участі не брала. Окрім наведеного, батько придбав йому ноутбук, необхідний для навчання, вартістю 531,14 євро.

Під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про визнання позову.

Означена правова позиція за своїм змістом є безумовною згодою з наведеними у позовній заяві вимогами позивача.

За такої процесуальної позиції відповідача суд для наявності для того законних підстав приймає рішення про задоволення позову згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 не суперечить вимогам закону. Обставин, які би свідчили про те, що відповідна процесуальна позиція відповідачки порушує права, свободи, інтереси інших осіб, у справі не встановлено.

Крім цього, позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на встановлених у ході судового розгляду обставинах, що підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний 22.12.2022 року. Від шлюбу мають трьох дітей доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу, 28.03.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про сплату аліментів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., зареєстрований у реєстрі за № 243. Позивач, сплачує аліменти у розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму на утримання його доньки ОСОБА_5 добросовісно, що підтверджується з банківської виписки, яку долучено до даного позову. Слід також зазначити, що позивач окрім утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , неповнолітнього ОСОБА_3 , від другого шлюбу має ще малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також знаходиться на його утриманні.

Між позивачем і відповідачем був укладений договір про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , разом з батьком. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., зареєстрований у реєстрі за № 242. Майнові питання стосовно неповнолітнього сина в договорі вирішено не було, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

24.02.2022, ОСОБА_3 разом з позивачем вимушено переїхали до м. Мукачево

Зазначену обставину підтверджено дослідженими у судовому засіданні довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, згідно з якими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з 24.04.2022 року проживали за однією адресою у АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , 24.04.2022 було взято на облік як внутрішньо переміщену особу, довідка №2101-. За погодженням з відповідачем, 11.05.2023 позивачем було прийнято рішення про вступ сина до Середнього професійного автомобільного училища у Словацьку Республіку, де син навчається та проживає по теперішній час. Навчання безкоштовне, однак проживання, харчування та додаткові витрати позивач повністю сплачує самостійно, а саме близько 400 євро щомісяця. З 11.09.2024 ОСОБА_3 було прийнято на 2-й курс Середнього професійного училища технологій і ремесл. За період з 2023 по 2024 рік загальна сума витрат становить 242 664,50 грн.

На момент зарахування сина до навчального закладу Словацької Республіки, обов`язковою умовою є сплата страхування 531,14 євро (еквівалент у гривні, станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить 21 604, 48 грн, за курсом 40,60, що зазначено в сформованій виписці руху коштів по картці) та наявність на рахунку неповнолітньої дитини коштів у розмірі 1000 євро. Позивач, здійснив переказ коштів у розмірі 75 050,00 грн (з них 34 770 грн ноутбук) 40 280,00 грн (еквівалентно, станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить еквівалент 1000 євро), що підтверджується платіжною квитанцією № P24AD7193 від 11.08.2023.

За період з 2023 по 2024 рік ОСОБА_1 поніс додаткові витрати, пов`язані з забезпеченням здобуття сином освіти у м. Братиславі. 50% цих витрат становить складає 121 332,25 грн.: обов`язкове страхування 531 євро еквівалент у гривні станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить 21 604, 48 грн (50% складає 10 802,24 грн); поповнення банківського рахунку дитини, для перебування у Республіці Словенія 1000 євро еквівалент у гривні станом на дату здійснення переказу за курсом НБУ становить 40 280,00 грн ( 50% складає 20 140,00 грн) ; переказ коштів на покупку ноутбука 34 770,00 грн ( 50% складає 17 385,00 грн); щомісячні витрати (харчування, проживання у гуртожитку, одяг) загальна сума, з них 50% складає: вересень 2023 року - 8 800,00 грн ( 50% складає 4 400,00 грн); жовтень 2023 року - 13 200,00 грн ( 50% складає 6 600,00 грн); листопад 2023 року - 27 100,00 грн ( 50% складає 13 550,00 грн); грудень 2023 року -10 200,00 грн ( 50% складає 5 100,00 грн); січень 2024 року -13 530,00 грн ( 50% складає 6 765,00 грн); лютий 2024 року 16 600,00 грн ( 50% складає 8 300 ,00 грн); березень 2024 року 10 800,00 грн ( 50% складає 5 400,00 грн); квітень 2024 року 16 200,00 грн ( 50% складає 8 100,00 грн); червень 2024 року 14 330,00 грн ( 50% складає 7 165,00 грн); липень 2024 року 15 250,00 грн ( 50% складає 7 625,00 грн.

Факт понесення ОСОБА_1 додаткових витрат, необхідних для здобуття сином освіти за кордоном, підтверджено дослідженими судом документами про зарахування ОСОБА_3 до навчального закладу у м. Братислава, а також низкою платіжних інструкцій і банківських довідок про рух коштів на рахунках про здійснення батьком щомісячних грошових переказів на рахунок сина.

Щодо призначення цих платежів для матеріального забезпечення батьком сина і покриття поточних витрат на його навчання позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 надали докладні пояснення у судовому засіданні. Жодних підстав ставити такі пояснення під сумнів суд не знаходить.

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, що вбачається з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідач має у власності:

- квартиру, 4-х кімнатну за адресою АДРЕСА_1 . Зареєстровано 28.03.2023 приватним нотаріусом;

- житловий будинок, літ. «Д-1» з надвірними будівлями, за адресою АДРЕСА_2 . Зареєстровано 04.01.2024 приватним нотаріусом. 04.01.2024 року було набуто у власність житловий будинок.

Даючи зазначеним обставинам правову оцінку з точки зору наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить із такого.

У частині 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для нашої держави 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 наведеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Належне виконання цього батьківського обов`язку є важливою умовою реалізації гарантованого ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з цією статтею, а також ч. 1 ст. 12 згаданого Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, її виховання, навчання і розвиток.

Стягнення державою з батьків аліментів є одним з установлених законодавцем способів захисту прав та інтересів дитини, покликаних гарантувати їй принаймні мінімально необхідний рівень життя, створити належні матеріальні умови для всебічного та гармонійного розвитку.

Як унормовано ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій та (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким вона проживає. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначає суд.

Керуючись ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною 2 зазначеної вище статті розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років визначено у розмірі 3 196 гривень.

У частині 4 ст. 183 СК України законодавець передбачає можливість стягнення у судовому порядку аліментів на утримання дитини у розмірі від заробітку (доходу) батька чи матері на одну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів для диини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У розумінні ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Як унормовано ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідне судове рішення на підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263-265, 353 ЦПК України, суд

Керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст.180182, 185 СК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий його представником адвокатом Сковирою Любов`ю Юріївною, до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) грн. щомісяця до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фактично понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , у розмірі 121 332 (сто двадцять одна тисяча триста тридцять дві) грн. 25 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя М. Л. Глос