Справа № 159/50/25 Головуючий у 1 інстанції: Смалюх Р. Я.
Провадження № 22-ц/802/849/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Ілюшика С. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Колодяжненської сільської ради, про виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що у них з відповідачем ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 , батьком якої він був записаний зі згоди відповідача, оскільки вважав, що дитина походить від нього.

Крім того, вказував, що з часом у нього з особистих причин виникли сумніви щодо дійсності його батьківства, а тому вважав, що його права підлягають захисту на підставі статті 136 СК України.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд виключити відомості про нього, як батька дитини, з актового запису № 832 від 07 листопада 2023 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одночасно заявивши клопотання про призначення генетичної молекулярної експертизи для встановлення батьківства дитини.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2025 року письмове клопотання про призначення у даній справі молекулярно-генетичної експертизи, подане представником позивача, із-за його непідтримання було залишено без розгляду.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповно з`ясував обставини справи та зробив висновки, які цим обставинам не відповідають, і тим самим допустив порушення норм процесуального права та невірно застосував норми матеріального права.

Зокрема, судом не було враховано той факт, що на час проведення запису про його батьківство щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він вважав, що є її біологічним батьком.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 , вважаючи оскаржуване позивачем рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та таким, що цілком відповідає встановленим обставинам справи і зібраним доказам, просила залишити його без змін та в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові з підстав, передбачених ч. 5 ст. 136 СК України, суд першої інстанції виходив з того, що згідно встановлених обставин справи позивач ОСОБА_1 на момент реєстрації його батьківства знав, що не є біологічним батьком дитини, та не міг не знати і не усвідомлювати цієї обставини.

Такий висновок суду є правильний.

Судом встановлено, що сторони у справі у зареєстрованому шлюбі не перебували.

З наявної у матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 09 листопада 2023 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_6 , матір`ю дитини зазначено відповідача ОСОБА_3 , а батьком - ОСОБА_7 . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, актовий запис про народження № 832 складено 07 листопада 2023 року (а. с. 31).

29 грудня 2023 року до вищевказаного актового запису про народження № 832 було внесено відомості про визнання батьківства на підставі спільної заяви сторін спору № 101/30.7-06.01-06 від 27 грудня 2023 року, та внесено такі зміни до відомостей актового запису: прізвище дитини змінено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові батька з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », а також змінено підставу внесення відомостей про батька з ч. 1 ст. 135 СК України на ст. 126 СК України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 09 травня 2024 року (а. с. 32).

Також встановлено, що 29 грудня 2023 року Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_5 , серія НОМЕР_1 , батьками якої зазначено позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 (а. с. 10).

Крім того, як вбачається з письмових доказів, долучених до матеріалів справи, 26 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та провадження у цій цивільній справі № 159/7965/24 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим у даній справі (а. с. 57-59).

З показань сторін спору, наданих ними під час розгляду справи в суді першої інстанції, встановлено, що вони познайомились у другій половині квітня 2023 року і близькі стосунки між ними склались у травні 2023 року, тоді ж відповідач дізналась, що перебуває на 16 тижні вагітності.

Факт щодо обізнаності позивача ОСОБА_1 з тією обставиною, що він не є біологічним батьком дитини і про його бажання бути записаним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердили свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , допитані місцевим судом, які показали, що позивач саме з метою отримання звільнення від мобілізації звертався до відповідача з проханням записати його батьком дитини, знаючи про її походження від іншого чоловіка.

Також з пояснень позивача та відповідача і показань свідків було встановлено, що ОСОБА_5 народилася здоровою дитиною на 38-39 тижні гестації.

Крім того, встановлено, що сторони визнають той факт, що позивач не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається; 1) за заявою матері та батька дитини; 2 ) за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Проте, відповідно до частини 5 статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, сторони у даній справі у шлюбі між собою на час народження дитини не перебували. Відповідач ОСОБА_1 був записаний батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до правил, установлених статтею 126 СК України, оскільки саме він через два місяці після народження дитини звернувся до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання батьківства.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведене вище дає підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 , всупереч вимог статті 81 ЦПК України, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, зазначених ним у позовній заяві, про його необізнаності щодо походження дитини не від нього в момент реєстрації себе її батьком згідно поданої ним же заяви.

Аналіз наведених вище норм матеріального права та встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, свідчать про те, що суд першої інстанції вірно вважав, що у даному випадку відсутні достатні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виключення відомостей про нього як батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про її народження.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про відмову у задоволенні позову відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді