Справа № 570/5111/25
Номер провадження 2-о/570/211/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

заявниці ОСОБА_1 в судовому засіданні 18.12.2025 р.

представника заявниці - адвоката Фінкевича В.Г. в судовому засіданні 18.12.2025 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Фінкевич В.Г. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті та на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник заявниці вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув онук заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

З метою оформлення спадщини, яка залишилась після смерті онука, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Павлюк Тетяни Сергіївни із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відкрито спадкову справу №36/2025.

Проте 25.09.2025 року приватним нотаріусом Павлюк Т.С. було надано роз`яснення щодо неможливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала однією сім`єю його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є спадкоємицею першої черги.

У зв`язку з цим Заявниці запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного факту постійного непроживання ОСОБА_2 із спадкодавцем.

Заявниця отримала від ОСОБА_2 нотаріально посвідчену у російській федерації заяву про відмову громадянки рф ОСОБА_2 від спадщини, яка залишилася після смерті її сина, та витяг з будинкової книги будинку АДРЕСА_2 , де вказано, що ОСОБА_2 прописана за даною адресою з 01.10.2021р. Проте через військову агресію рф будь-які документи, такого характеру в Україні не визнаються та не беруться до розгляду нотаріусами.

Виходячи з вищевикладеного, оскільки документально підтвердити той факт, що ОСОБА_2 дійсно на момент смерті ОСОБА_3 постійно не проживала за адресою проживання померлого АДРЕСА_1 Заявниця не має можливості, в неї виникла необхідність для звернення до суду про встановлення відповідного факту.

Ухвалою суду від 17.11.2025 р. заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, а також витребувано докази у приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Павлюк Т.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної щодо спадщини ОСОБА_3 .

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 вказала, що викладене в заяві підтримує повністю, пояснила, що ОСОБА_2 фактично проживала в росії останніх 20 років, отримала громадянство російської федерації, на спадщину ОСОБА_3 не претендує, що підтверджує її заява про відмову від спадщини. Пояснює, що її онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виріс на її руках. Викладене в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує повністю, просить суд визнати відповідний факт.

Представник заявниці адвокат Фінкеич В.Г. в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просить їх задовільнити.

Представник заінтересованої особи Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав клопотання вх.№ ЕП-7959 від 08.12.2025 р., в якому просить розглянути справу без участі представника Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, за наявними в матеріалах справи документами.

Вислухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, заслухавши показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд встановив наступні обставини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом адміністративних послуг та цифрової трансформації Зорянської сільської ради 12 березня 2025 року, актовий запис про смерть №35 від 12.03.2025 р.

Як вбачається із Довідки вих.№1080 від 16.06.2025 р., виданої для ОСОБА_1 . Відділом адміністративних послуг та цифрової трансформації Зорянської сільської ради, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день своєї смерті ОСОБА_3 мав такий склад сім`ї:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - баба.

2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - тітка.

3. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - дядько.

4. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - мати.

5. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - сестра.

Факт родинних стосунків ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції 28 березня 2005 р., актовий запис про народження №106 від 23.12.1999 року, в якому вказано, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 .

Факт родинних стосунків заявниці ОСОБА_1 із ОСОБА_2 підтверджено Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , виданим Маневицьким райвідділом РАЦС Волинської обл. 29 листопада 1988 р., актовий запис про народження № 180 від 15.12.1980р., та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 13.03.2010 р. та №4 від 17.05.2011 р. Із зазначених доказів вбачається, що ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_2 та, відповідно, бабою ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 07.12.2011 р. приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Павлюк Т.С. за реєстровим № 3968.

Також з копії спадкової справи №36/2025, заведеної 03.07.2025 р. приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Павлюк Т.С. щодо спадщини ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що до складу спадщини входять також грошові кошти на банківських рахунках та сума депонованих коштів.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №36/2025, заявниця ОСОБА_1 03.07.2025р. звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №83567056 від 10.12.2025 р., спадкодавець ОСОБА_3 за життя заповітів не залишав, спадкових договорів не укладав.

Також, як встановлено після вивчення матеріалів спадкової справи, заведеної щодо спадщини ОСОБА_3 , заяв інших спадкоємців за законом про прийняття спадщини окрім заяви ОСОБА_1 така спадкова справа не містить.

Листом приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Павлюк Т.С. вих.№ 67/02-14 від 25.09.2025 заявниці було роз`яснено, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви нотаріусом було заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , останнє місце проживання якого було розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Проте згідно з поданими ОСОБА_1 документами, а саме довідкою Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16.06.2025 року за вих.№1080, мати ОСОБА_3 (єдина спадкоємиця за законом першої черги спадкування стосовно померлого), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті сина проживала з ним за однією адресою. Зі слів заявниці ОСОБА_2 постійно проживає в російській федерації. У зв`язку з цим нотаріус порекомендувала ОСОБА_1 звернутися до судових органів для встановлення факту, що ОСОБА_2 , матір ОСОБА_3 , на день його смерті не проживала з ним за однією адресою. У разі встановлення цього факту ОСОБА_1 матиме право на спадкування майна ОСОБА_3 як спадкоємиця другої черги спадкування за законом.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

В заяві представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Фінкевич В.Г. вказує, що визнання факту непроживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , необхідне заявниці для належного оформлення нею спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.3, 23) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Державна реєстрація особи у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Верховний Суд зауважує, що, якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18).

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

ОСОБА_2 має зареєстроване постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується випискою із будинкової книги за відповідною адресою, в якій відповідно до відмітки органу міліції Управління УМВС росії по Калузькій області, Міграційний пункт Відділення МВС росії по Мединському району Слупачик О.О. має постійне місце проживання за такою адресою з 01.10.2021 р.

Також факт непроживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами ОСОБА_1 та які, відповідно, були сусідами спадкодавця ОСОБА_3 .

Окрім того, в матеріалах справи також наявна копія оригіналу та перекладу з російської мови на українську заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про її відмову від спадщини, що залишилася після смерті її сина ОСОБА_3 , справжність підпису на якій завірено нотаріусом рф.

Зі змісту вказаної заяви про відмову від спадщини вбачається те, що місцем завірення справжності підпису на ній є м. Кондрово Калузької області рф, датою такого завірення - 21.07.2025 р. Також в заяві вказано, що ОСОБА_2 має громадянство російської федерації.

Докази, подані заявницею та оцінені судом, відповідають вимогам ст. 77-80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, дозволяють в своїй сукупності стверджувати що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом тривалого часу до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживала за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 315, 319 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті та станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області, площа В.Плютинського, буд.1, с. Зоря Рівненського району Рівненської обл., .

Суддя Гнатущенко Ю.В.