Провадження № 2/643/6689/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника відповідача адвоката Брек Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача за судовим наказом Глобинського районного суду Полтавської області № 527/2949/22 від 25.11.2022 року на користь ОСОБА_2 (відповідач) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача за судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області № 636/423/23 від 08.02.2023 року на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили;

- відкликати виконавчий лист № 527/2949/22, виданий 05.12.2009 року Глобинським районним судом Полтавської області, про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, - після набрання законної сили даним рішенням;

- відкликати виконавчий лист № 636/423/23, виданий 24.02.2023 року Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, - після набрання законної сили даним рішенням.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 14.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 19.11.2025 клопотання адвоката Брек Л.О. (представник відповідача), яка діє в інтересах ОСОБА_2 , в частині вимог про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Клопотання представника відповідача в частині вимог про розгляд цивільної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без розгляду.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 26.11.2025 поновлено представнику відповідача адвокату Брек Л.О. строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання представника відповідача в частині вимог про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова.

В судове засідання 12.12.2025 позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 12.12.2025 представником відповідача заявлено клопотання про зупинення розгляду справи. В обґрунтування клопотання зазначено, що оскільки позивач є військовослужбовцем, враховуючи особливий період, який діє в Україні з 24.02.2022, маються обумовленні законодавством підстави для зупинення розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22 виснувала, що під час застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства. Принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12 13 ЦПК України) надають учасникам справи право вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами. Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності. Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі. Тобто якщо учасник справи, права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагне продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство. У такий спосіб суд забезпечить баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливістю та ефективністю правосуддя.

Подібні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21 та від 20 грудня 2023 року у справі № 522/20606/21. Так, у справі № 174/760/21 позивач, який був призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений до військової частини, заперечував проти зупинення провадження у справі, проте відповідач наполягав на зупиненні провадження у справі з апеляційного перегляду рішення, ухваленого не на його користь. Урахувавши наведені обставини, а також те, що приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан та покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи, Касаційній цивільний суд у складі Верховного Суду вважав, що апеляційний суд дійшов неправильного висновку про зупинення провадження, оскільки інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі чи за участю його представника, то в суду немає підстав для зупинення провадження у справі.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що позивач звернувся до суду з позовом 25.09.2025, вже перебуваючи на цей момент в статусі військовослужбовця та проходячи військову службу. На підтвердження вказаних обставин до позову була додана довідка військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025, згідно з якою позивач перебуває на військовій службі у вказаній частині.

В подальшому позивач зазначав на неможливості особистої участі в судових засіданнях через виконання обов`язків військової служби, в тому числі в режимі відеоконференції (заперечення на клопотання (заяву) від 24.11.2025) та просив розглядати справу без його участі за наявними у матеріалах справи доказами (додаткові пояснення у справі від 09.12.2025).

Вказана процесуальна поведінка позивача свідчить, що виконання позивачем як військовослужбовцем обов`язків військової служби в період діє воєнного стану не перешкодило його зверненню до суду з позовом, який згідно з волевиявленням позивача він просить розглядати за його відсутності.

Суд враховує, що інститут зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, спрямований на захист прав військовослужбовців та надання їм можливості отримати доступ до правосуддя.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду, обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу.

Ураховуючи вказану вище процесуальну поведінку та позицію позивача, суд дійшов висновку, що зупинення провадження у даній справі суперечитиме волі та інтересам позивача і становитиме непропорційне обмеження його права на доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі.

Керуючись ст. 2, 251-252, 258-261, 353, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Брек Людмили Олегівни про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов