СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/120/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі Лавриненко Т.С.,

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника - адвоката Балійчук Л.І.,

особи, бездіяльність якої оскаржується, ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на бездіяльність заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 (м. Київ, вул. Гната Юри, 9), інші особи: стягувач ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

17.10.2025 адвокат Балійчук Л.І., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернулася до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Святошинського ВДВС у м. Києві ОСОБА_2, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_2, яка полягає у не знятті арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби у Святошинському районі м. Києва №4/25 від 23.02.2006 року, яка зазначена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як постанова №4/24 від 23.02.2006, Державна виконавча служба Святошинського району м. Києва, реєстраційний номер обтяження 2932215; зареєстрованого 02.03.2006 17:00:08 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора;

- визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_2, яка полягає у не знятті арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби у Святошинському районі м. Києва №818/25 від 08.01.2004, яка зазначена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як постанова №818/25 від 08.01.2004, Відділ Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, реєстраційний номер обтяження 1411517; зареєстрованого 26.10.2004 р. 12:07:47 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора;

- зобов`язати посадову особу Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що накладений постановою відділу державної виконавчої служби у Святошинському районі м. Києва №4/25 від 23.02.2006 року, яка зазначена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як постанова №4/25 від 23.02.2006, Державна виконавча служба Святошинського району м. Києва, реєстраційний номер обтяження 2932215; зареєстрованого 02.03.2006 17:00:08 за №2932215 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора;

- зобов`язати посадову особу Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції №818/25 від 08.01.2004 р., яка зазначена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна як постанова №818/25 від 08.01.2004, Відділ Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, реєстраційний номер обтяження 1411517; зареєстровано: 26.10.2004 12:07:47 за №1411517 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора.

Дана скарга обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу, серія та номер: 8081-2960, виданий Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2003 р. про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора про внесення відомостей щодо свого права власності на частину квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у зв`язку з наявністю обтяжень на його майно.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 вбачалась наявність обтяжень його майна.

Однак, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно неможливо було встановити в яких саме виконавчих провадженнях накладався арешт на майно ОСОБА_1 . Наявність накладених обтяжень та арешту майна порушує права ОСОБА_1 як співвласника квартири на належне користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Заявником та його адвокатом отримано відповідь Святошинського ВДВС від 09.09.2025, з якої вбачається, що з даних автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебували такі виконавчі провадження, боржником за якими є ОСОБА_1 :

- НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-3396 від 04.02.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ СК «Вусо» боргу у розмірі 7430,22 грн. (дата відкриття 03.03.2008). Виконавче провадження завершено у зв`язку із повним фактичним виконанням. Заборгованість відсутня;

- НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу Святошинського районного суду м. Києва 2н/2608/689/12 від 17.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Верстат-3» боргу у розмірі 15085,49 грн. (дата відкриття 10.12.2012). Виконавче провадження завершено у зв`язку із повним фактичним виконанням. Заборгованість відсутня;

- НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-3339 від 30.05.2007 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 170 грн. щомісячно на кожну дитину (дата відкриття ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Виконавче провадження завершено у зв`язку із закінченням строку, передбаченого законом для стягнення аліментів. Відомості про наявність заборгованості та її розмір в АСВП відсутні.

Також Святошинський ВДВС повідомив, що у зв`язку з початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у 2009 році засобами автоматизованої системи виконавчого провадження встановити при виконанні яких виконавчих документів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено обтяження №6747783, 2932215, 1411517, 6447458, 60085452 та надати їх копії неможливо за відсутності таких даних та у зв`язку із закінченням терміну зберігання документів, що можуть містити такі відомості.

Також в подальшому було встановлено, що на виконанні Святошинського РВДВС перебувало також виконавче провадження НОМЕР_5 по виконанню виконавчого листа від 30.05.2007 №2-3329.

Представник Боржника ОСОБА_1 ознайомилась у Святошинському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-3339 від 30.05.2007 р., НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-3396 від 04.02.2008 р. та НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №2-3329 від 30.05.2007 р.

Крім того, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора надала копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 106/25 від 28.12.2007 р. та копію постанови №377/25 від 03.03.2008 року про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно ОСОБА_1 .

Із наданих постанов вбачається, що у виконавчому провадженні НОМЕР_5 накладено обтяження на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , яке зареєстровано 23.01.2008 р. 17:15:57 за №6447458 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови Районного відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 106/25 від 28.12.2007 р.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 79157247 від 28.05.2025 17:57:02, ОСОБА_4 , Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ.

У виконавчому провадженні НОМЕР_2 накладено обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 , яке зареєстровано 07.03.2008 13:02:27 за №6747783 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві 377/25 від 03.03.2008.

На сьогоднішній день у виконавчих провадженнях НОМЕР_5 та НОМЕР_2 державним виконавцем Святошинського ВДВС арешти, накладені на майно ОСОБА_1., зняті, водночас, у виконавчих провадженнях НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу Святошинського районного суду м. Києва 2н/2608/689/12 від 17.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Верстат-3» боргу у розмірі 15085,49 грн. (дата відкриття 10.12.2012) та НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-3339 від 30.05.2007 р. арешти на майно ОСОБА_1 не накладались.

Крім того, адвокат зазначає, що у відповіді на адвокатський запит заступник начальника Святошинського ВДВС у м. Києві вказав, що встановити засобами автоматизованої системи при виконанні якого виконавчого документу державним виконавцем внесено обтяження за номером 1411517 та 2932215, Відділом не вбачається можливим, у зв`язку із початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 2009 року. Таким чином, у Відділу відсутня можливість встановити в рамках якого виконавчого провадження внесено вищезазначене обтяження та надати запитувані копії документів. Що стосується запитуваної інформації щодо причин не зняття арештів з майна ОСОБА_1 за номерами 1411517 та 2932215, то Святошинський ВДВС у м. Києві надав роз`яснення щодо зняття арешту з майна, а саме, що боржник може звернутись до суду про зняття арешту.

Таким чином, не зняття заступником начальника Святошинського ВДВС у м. Києві ОСОБА_2. арешту з майна ОСОБА_1 при відсутності у відділі відомостей про виконавчі провадження в яких накладені ці арешти, наявність протягом тривалого часу (більше 20 років) нескасованих арештів, відсутність майнових претензій стягувача, досягнення дітьми ОСОБА_5 30 років та сином ОСОБА_6 28 років, є, на переконання заявника та його адвоката, протиправною бездіяльністю посадової особи органу державного виконавчої служби, яка порушує права ОСОБА_1 , а тому, таке право підлягає захисту шляхом зобов`язання посадової особи ДВС зняти арешт з його майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.10.2025 для розгляду даної позовної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

Адвокат Балійчук Л.І. у судовому засіданні підтримала скеровану до суду скаргу та просила задовольнити із зазначених у ній підстав. Додала, що виконавчі провадження, ініційовані стосовно довірителя, закриті, а тому, відсутні підстави для подальшого втручання у право власності ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 у засіданні повністю підтримав позицію свого адвоката.

Стягувач ОСОБА_3 підтвердила, що виконавче провадження стосовно стягнення із ОСОБА_1 аліментів закрито, станом на день розгляду даної скарги жодних заборгованостей останній не має.

ОСОБА_2 , бездіяльність якого оскаржується, просив відмовити у задоволенні скарги в частині визнання протиправним його бездіяльності щодо зняття арешту із належного заявнику ОСОБА_1 майна, вказуючи, що до кола його повноважень не належить зняття арешту із майна особи. При цьому, фактично ВДВС не заперечує щодо зняття із наявного у ОСОБА_1 майна арешту з огляду на відсутність у нього будь-яких заборгованостей та відкритих виконавчих проваджень, однак звернув увагу на чітко регламентовану законом процедуру щодо зняття арешту з майна (шляхом звернення до суду із позовом).

Суд, заслухавши учасників справи, ретельно проаналізувавши матеріали судового провадження, дійшов таких висновків.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У ході судового розгляду встановлено, що заявнику ОСОБА_1 на праві власності належить частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.11.1997, серія та номер: 8081-2960, виданий Товарна біржа «Українська біржа Десятинна» та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2003 про поділ спільного майна подружжя (справа №2-268-1-2003).

У ході виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-1007, виданого 10.04.2002, державним виконавцем 08.01.2004 винесена постанова про арешт майна боржника, яка була зареєстрована реєстратором Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 26.10.2004 (реєстраційний номер обтяження 1411517) (т. 1, а.с. 32, 50).

У зоді виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-1007-1, виданого 10.04.2002, державним виконавцем 23.02.2006 винесена постанова про арешт майна боржника, яка була зареєстрована реєстратором Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 07.03.2008 (реєстраційний номер обтяження 6747783) (т. 1, а.с. 32, 47).

Представником скаржника не повідомлялося і судом не здобуто інформації щодо номерів виконавчих проваджень з виконання вищезазначених виконавчих листів.

Як слідує із відповіді Святошинського ВДВС у м. Києві від 10.10.2025 на адвокатський запит Балійчук Л.І. , у відповідності до п. 4. Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 05.08.2016 за №2432/5, постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. Встановити засобами Системи при виконанні якого виконавчого документу державним виконавцем внесено обтяження за номером 1411517 та 2932215, Відділом не виявляється можливим, у зв?язку із початком функціонування Єдиного державного рестру виконавчих проваджень з 2009 року. Таким чином, у Відділі відсутня можливість встановити в рамках якого виконавчого провадження внесено вишезазначене обтяження та надати запитувані копії документів.

Як стверджує стягувач ОСОБА_3 та підтверджується долученими до скарги документами, виконавче провадження, в межах якого на належне ОСОБА_1 майно накладено арешт, не ідентифіковане. При цьому, питання щодо зняття арешту із майна не вирішено.

Пунктами 1, 2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із аналізу наведених положень вбачається, що звернутися до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця можливо лише на стадії виконання судового рішення, тобто в межах відкритого виконавчого провадження, яке не закінчене, і процесуально така скарга розглядається у межах тієї цивільної справи, в якій ухвалено рішення та видано виконавчі листи.

Згідно із частиною першою статті 32 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника) заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічні положення містяться і у статті 56 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Так, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) викладено висновок про те, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

У даному випадку ОСОБА_1 звертається зі скаргою на діяння виконавця у провадженні, яке не встановлене та не знаходиться у процесі виконання.

Із наведеного слідує, що вчинити дії стосовно зняття арешту з майна можна до моменту закриття виконавчого провадження, тобто поки виконавець, наділений повноваженнями у конкретному виконавчому провадженні, має на це відповідні правомочності.

Як встановлено судом, виконавче провадження, розпочате на підставі виконавчих листів Святошинського районного суду м. Києва у справі №2-1007 та №2-1007-1, виданих у цивільній справі №2-1007, закрито за логікою встановлених обставин.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що дана скарга не може бути задоволена у зв`язку з неналежним способом звернення заявника до суду, а саме помилкове звернення до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Святошинського ВДВС у м. Києві ОСОБА_2 замість позову про звільнення майна з-під арешту. Станом на день звернення до суду зі скаргою виконавче провадження закінчено, що позбавляє виконавця можливості здійснювати певні дії в рамках конкретного виконавчого провадження, у тому числі, й зняти арешт.

У свою чергу, щодо вимог скарги про визнання неправомірною бездіяльність заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_2, яка полягає у не знятті арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження, та зобов`язання посадової особи Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти такий арешт суддя вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на відсутність підтвердження наявності у вказаної особи повноважень на вчинення дій щодо зняття арешту із належного ОСОБА_1 майна.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 (м. Київ, вул. Гната Юри, 9), інші особи: стягувач ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та роз`яснити останньому, що він може реалізувати своє право на звернення до суду із позовною заявою про звільнення майна з-під арешту та вказаним судовим рішенням буде скасовано арешт у закритому виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 258-261, 352-355, 477 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на бездіяльність заступника начальника Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 (м. Київ, вул. Гната Юри, 9), інші особи: стягувач ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова