ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 759/2759/25
провадження № 2/753/5814/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.С.,

за участю:

представник відповідач ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт» - Пата С.П.,

третя особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гровінг Стейт», Акціонерного товариства «Комінбанк» про відступлення прав вимоги недійсними, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_2 звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ТОВ «ФК Гровінг Стейт» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк», за участю третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в якій просила суд:

- визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 24.11.2017 № б/н, укладений між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК Гровінг Стейт»;

- визнати недійсним догові про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24.11.2017 № б/н, укладений між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК Гровінг Стейт».

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що 24.11.2017 між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК Гровінг Стейт» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Комерційний індустріальний банк» відступив ТОВ «ФК Гровінг Стейт» право вимоги за кредитним договором № 014/1179/74/782 від 20.07.2006, який був укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 . Позивач вважає, що вказаний договір про відступлення права вимоги має бути визнаний недійсним у судовому порядку, оскільки ПАТ «Комерційний індустріальний банк» вчинив факторинг та продав ТОВ «ФК Гровінг Стейт» недійсні права грошової вимоги з огляду на те, що ні у ПАТ «Комерційний індустріальний банк», ні у ТОВ «ФК Гровінг Стейт», не має первинних документів, на основі яких сформоване право грошової вимоги, та які є обов`язковими. Саме відповідачі мають довести, що мають дійсні права грошової вимоги, а не навпаки. ОСОБА_2 отримувала кредит та повністю розрахувалася з первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про що свідчать квитанції про повернення боргу та нарахованих відсотків, що є свідченням відсутності грошових боргів. Розрахунок заборгованості, який є додатком до договору, не є доказом підтвердження суми заборгованості, яка могла бути передана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступникам - відповідачам у справі, а тому питання наявності у сторін правочину доказів наявності прав грошової вимоги для цього спору є принциповим питанням. Укладений договір про відступлення прав вимоги від 24.11.2017 № б/н, що укладений між відповідачами, є договором факторингу (фінансування під відступлення грошової вимоги) та має на меті отримання додаткового доходу. Вчинення факторингу підтверджується тим фактом, що згідно п. 3.1 договору зазначено, що вартість права вимоги становить 354 000,00 грн, а згідно додатку № 2 до договору, недійсні права грошових вимог, які передаються до ТОВ «ФК Гровінг Стейт» складають 197 399,81 дол. США та 11 897 683,63 грн, тобто наявне встановлення плати у вигляді визначення ціни відступленої вимоги в розмірі меншому, ніж номінал заборгованості. Право вимоги за основним зобов`язанням переходить не в момент передачі розрахунку суми заборгованості чи кредитного договору, а в момент передачі оригіналів документів, які є доказами права вимоги. Право за договором іпотеки переходить не в момент його підписання і нотаріального посвідчення, а в момент державної реєстрації у встановленому законодавством порядку, тобто у момент внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інакше не підлягає визнанню державою в особі суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Недійсність договору про відступлення права вимоги від 24.11.2017 зумовлює недійсність відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 24.11.2017, укладеним між відповідачам. Крім того, підписант договору про відступлення прав вимоги від 24.11.2017 зі сторони ПАТ «Комерційний індустріальний банк» - ОСОБА_4 , не має повноважень на вчинення цього правочину.

АТ «Комінбанк» заявлені позовні вимоги не визнало, просило позовну заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення. Зазначили, що уступка права вимоги стосується виключно заміни сторони (кредитора) у зобов`язанні, не впливає на зміст самого зобов`язання, і заміна сторони у зобов`язанні ніяким чином не порушує права та інтереси боржника. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Метою укладання договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Позивачем не доведено, що право або цивільний інтерес позивача порушено фактом вчинення оспорюваного правочину, сам факт визнання судом договору про відступлення права вимоги за кредитним договором недійсним не є тим правовим засобом, що ефективно захистить цивільний інтерес позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Відповідач ТОВ «ФК Гровінг Стейт» також просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, ОСОБА_2 не вказала жодної правової норми, яка з урахуванням ст. ст. 203, 215 ЦК України зумовлює недійсність договору про відступлення права вимоги у зв`язку з передачею новому кредитору оригіналів первинних документів, на основі яких сформовано право грошової вимоги, не доведено невідповідність оспорюваний правочинів приписам ст. ст. 1077, 1078 ЦК України. За усталеною практикою, позивачем у такій категорії спорів як недійсність правочинів з огляду на дефект повноважень представника, є виключно сторона договору, яка незгодна з діями свого представника під час його укладання. ОСОБА_2 не є стороною оспорюваних договорів, відповідно її права жодним чином не можуть порушуватися діями представників сторін договорів. Вважає, що ОСОБА_2 ініціювала даний спір виключно з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання.

Третя особа ОСОБА_1 підтримав позицію позивача ОСОБА_2 , зазначив, що той факт, що у відповідачів не має первинних документів, на основі яких сформоване право грошової вимоги до позивача, є підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 24.11.2017, і як наслідок, визнання недійсним і договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, оскільки відсутній предмет правочину, що вчинили відповідачі.

Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в суді, з будь якими заявами до суду не зверталася, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не подавала.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2025 справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт», ПАТ «Комерційний індустріальний банк», третя особа ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 25.03.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.

28.03.2025 представником АТ «Комінбанк» подано відзив на позовну заяву.

09.04.2025 третя особа ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів, письмові пояснення по справі.

10.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт».

15.04.2024 представник АТ «Комінбанк» подав клопотання про зміну найменування відповідача ПАТ «Комерційний індустріальний банк» на АТ «Комінбанк», закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

17.04.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія Гровінг Стейт» подав клопотання про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів, проведення підготовчого засідання у відсутність представника товариства та закриття підготовчого засідання.

17.04.2025 третя особа ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 17.04.2025 зупинено провадження у цивільній справі №759/2759/25 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гровінг Стейт», Акціонерного товариства «Комінбанк» про відступлення прав вимоги недійсними, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №753/4445/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.08.2025 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2025 про зупинення провадження у справі, та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13.10.2025 та 28.10.2025 до суду від ОСОБА_2 надійшли клопотання про розгляд справи у її відсутність та задоволення клопотання про витребування доказів.

30.10.2025 від третьої особи ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про витребування офіційної адреси реєстрації юридичної особи ТОВ «ФК Гровінг Стейт».

30.10.2025 протокольними ухвалами Дарницького районного суду м. Києва змінено назву відповідача ПАТ «Комерційний індустріальний банк» на АТ «Комінбанк», відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про витребування доказів, закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

10.11.2025 до суду від позивача ОСОБА_2 надійшли відповіді на відзив АТ «Комінбанк» та ТОВ «ФК Гровінг Стейт».

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

20.07.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/1179/74/782, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 144 903 долари США строком на 144 місяці з 20.07.2006 по 20.07.2018, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,25% річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 20.07.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, реєстровий номер № 2289, предметом якого є майнові права на квартиру за договором № 1330-10/057Р-1 про резервування нерухомості та порядок погашення облігацій від 17.07.2006, плановий термін введення якої в експлуатацію - 30.09.2007, та яка перейде у власність інвестора після вводу будинку до експлуатації. Адреса забудови: АДРЕСА_1 , номер квартири АДРЕСА_2 , кількість кімнат -1, загальна площа 55,70 кв.м.

Крім того, 20.07.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, реєстровий номер № 2291, предметом якого є майнові права на квартиру за договором № 1329-10/056Р-1 про резервування нерухомості та порядок погашення облігацій від 17.07.2006, плановий термін введення якої в експлуатацію - 30.09.2007, та яка перейде у власність інвестора після вводу будинку до експлуатації. Адреса забудови: АДРЕСА_1 , номер квартири АДРЕСА_3 , кількість кімнат -2, загальна площа 80,70 кв.м.

14.10.2009 з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор і позичальник досягли згоди щодо зміни умов погашення (реструктуризації) кредиту, уклавши додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою було збільшено строк кредиту на 13 місяців, у зв`язку з чим п.1.2 кредитного договору викладено у вигляді: дата остаточного погашення кредиту 20.08.2019, строк користування кредитом складає 157 місяців. На період з 14.10.2009 до 14.10.2010 сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного у графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до додаткової угоди.

14.10.2009 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, реєстровий номер № 2291, відповідно до якого п. 1.2 ст. 1 «Предмет договору» викладено в наступній редакції: « цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/1179/74/782 від 20.07.2006 за умовами якого іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит у розмірі 144 903 дол. США до 20.08.2019, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, в строки та у випадках передбачених кредитним договором.»

15.12.2009 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, реєстровий номер № 2289, відповідно до якого п. 1.2 ст. 1 «Предмет договору» викладено в наступній редакції: « цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/1179/74/782 від 20.07.2006 за умовами якого іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит у розмірі 144 903 дол. США до 20.08.2019, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, в строки та у випадках передбачених кредитним договором.»

11.10.2010 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, за якою строк кредиту було збільшено на 13 місяців, а п.1.2 кредитного договору викладено наступним чином: кредит надається на 170 місяців з 20.07.2006 по 20.09.2020. На період з 15.10.2010 до 14.10.2011 сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного у графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до додаткової угоди.

11.10.2010 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 були укладені договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, реєстровий номер № 2289, та іпотечного договору, реєстровий номер №2291, відповідно до яких п. 1.1 ст. 1 «Предмет договору» викладено в наступній редакції: «цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/1179/74/782 від 20.07.2006 (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору) укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 20.09.2020 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 144 903 дол. США, сплатити проценти за користування ним згідно угод кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках передбачених кредитним договором. Також викладені умови звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.»

11.11.2011 з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор і позичальник досягли згоди щодо зміни умов погашення (реструктуризації) кредиту, уклавши додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до якої на період з 15.11.2011 до 14.11.2012 сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного у графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до додаткової угоди.

24.11.2017 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний банк», в особі Галамаги Дмитра Михайловича, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гровінг Стейт», в особі директора Лівак Зоряни Миколаївни, укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/1179/74/782 від 20.07.2006, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються, в порядку та на умовах, передбачених договором. Вартість прав вимоги за договором становить 354 000,00 грн. В дату відступлення прав вимоги, тобто дату повного виконання новим кредитором обов`язку сплатити первісному кредитору вартість прав вимоги, первісний кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за кредитним договором.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_2 перед первісним кредитором становить 197 399,81 дол. США та пені - 11 897 683,63 грн.

Також 24.11.2017 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гровінг Стейт», було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

Відповідно до підписаних між сторонами актів прийому-передачі первісним кредитором передано новому кредитору оригінали кредитного договору №014/1179/74/782 від 20.07.2006 з додатковими угодами до нього, та оригінали договорів іпотеки з додатковими договорами.

IV. Норми права і мотиви їх застосування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

За правилом, установленим статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавство України не містить жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, та не встановлює вимогу одержання згоди позичальника на таку заміну.

Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

При цьому договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються, а правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. При цьому, якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлюпродаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України1 за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (будь-яким передбаченим договором способом), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, правова сутність договору факторингу полягає в одержанні клієнтом від фінансової установи (фактора) грошових коштів в обмін на відступлення факторові належного клієнту права грошової вимоги до третьої особи (боржника) за укладеним між клієнтом і боржником договором. Економічний інтерес сторони, що відступає вимогу (клієнта) при укладенні договору факторингу, як правило, полягає у негайному одержанні грошей, частковому або повному звільненні від ризику неплатоспроможності боржника, зменшенні витрат на обслуговування дебіторської заборгованості. Водночас сторона, що фінансує вимогу (фактор) - одержує винагороду від клієнта за надані послуги (ця винагорода може полягати у різниці між виплаченою клієнтові сумою (здійсненим фінансуванням) і одержаною сумою від боржника та/або виражатися в окремому платежі, що здійснюється клієнтом факторові).

Предметом договору про відступлення права вимоги є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Предметом договору факторингу є надання фінансової послуги за плату; зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені законодавством умови; мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Вирішуючи у цій справі виключну правову проблему щодо розмежування правочину відступлення права вимоги та договору факторингу, суд дійшов висновку, що слід виходити з наведених вище суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу.

Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Судом встановлено, що згідно з умовами спірного договору первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги у розмірі 354 000,00 грн.

Отже, оспорюваний договір за його змістом був договором купівлі-продажу права вимоги в розумінні ст. 655 ЦК України. Умова цього договору про те, що первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, а також повідомлення боржника за вимогою про її відступлення свідчить про виконання договору з боку продавця права вимоги одночасно з укладенням цього договору шляхом учинення цесії.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що право вимоги придбане не за сумою грошових коштів, яку боржник за вимогою має передати кредитору, а у сумі набагато меншій ніж право вимоги. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому.

Купівля права вимоги за іншою ціною, ніж вартість майна або сума грошових коштів, яку боржник за вимогою має передати кредитору, не свідчить про укладення сторонами договору факторингу. Натомість обов`язковими ознаками договору факторингу є як надання фінансування фактором клієнту, так і повернення фінансування клієнтом фактору, причому з оплатою клієнтом цієї фінансової послуги.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір відступлення права вимоги не є договором факторингу.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладений у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 278/2083/18, належне чи неналежне виконання позичальником його зобов`язань за кредитним договором не впливає на правомірність/неправомірність та дійсність/недійсність договору про відступлення права вимоги.

Таким чином, посилання позивачки на відсутність у неї заборгованості по кредитному договору №014/1179/74/782 від 20.07.2006 не являється підставою для визнання недійсним договору відступлення права вимоги за вказаним договором та договором іпотеки.

Договір про відступлення права вимоги може бути визнаний недійсним у разі наявності відповідної правової підстави. Наприклад, якщо такий договір укладено під впливом помилки (ч. 1 ст. 229 ЦК України), обману (ч. 1 ст. 230 ЦК України), насильства (ч. 1 ст. 231 ЦК України) тощо.

ОСОБА_2 не вказала жодної правової норми, яка з урахуванням ст. ст. 203, 215 ЦК України зумовлює недійсність договору про відступлення права вимоги.

Також суд відхиляє доводи позивача щодо того, що підписант договору про відступлення прав вимоги зі сторони ПАТ «Комерційний індустріальний банк» - ОСОБА_4 , не має повноважень на вчинення цього правочину, як підставу для визнання його недійсним, оскільки позивачем у справі про визнання недійсним правочину з даних підстав, є виключно сторона договору, яка незгодна з діями свого представника. Як стверджує відповідач, його представник ОСОБА_4 підписуючи оскаржуваний договір, діяв у межах наданих йому повноважень, що також підтверджується матеріалами справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги як за кредитним договором, так і за договором іпотеки, який має похідний характер від основного договору, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141,

259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Гровінг Стейт», Акціонерного товариства «Комінбанк», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 23.12.2025.