Провадження № 2/496/2934/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Агаджанян Д.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом про встановлення факту проживання її - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім?єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2016 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто по день його смерті.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року, справу було передано за територіальною підсудністю до Біляївського районного суду Одеського району, Одеської області.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеського району Одеської області від 20 серпня 2025 р. справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до ОСОБА_1 у 2016 році звернулась ОСОБА_4 з проханням доглядати її, так як її донька хворіє на онкологічне захворювання останньої стадії, та з нею проживає зять, у якого проблеми з ногою, і вона не в змозі здійснювати догляд ні за нею ні за собою.

Також, вона просила здійснювати догляд не тільки за нею, а й за її донькою та зятем, який проживає разом із ними. На момент звернення до ОСОБА_1 ОСОБА_4 було 87 років. Спочатку, ОСОБА_1 кожного дня приїздила до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак так як вона сама була вже не молодою особою (на момент 2016 року їй виповнилось 65 років), то було прийнято рішення про те, що вона буде постійно проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 прибирала, прала речі, готувала їжу, купувала продукти, необхідні ліки, супроводжувала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до лікарів.

У 2017р. від онкологічного захворювання померла донька ОСОБА_4 , а після цього ОСОБА_6 ампутували ногу. Квартира, в якій проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . ОСОБА_1 належала ОСОБА_5 та її померлій доньці. Після того, як ОСОБА_1 почала у 2016 році догляд за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 хотіла переоформити на ОСОБА_1 .

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4 та її померлій доньці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району від 27 серпня 1997 року.

Після смерті доньки ОСОБА_4 не прийняла спадщину, тому неможливо було переоформити квартиру на ОСОБА_1 . Тому, ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_4 оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину.

28 березня 2018 ОСОБА_4 було отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданою держаною нотаріальною конторою, зареєстроване у реєстрі за № 6-249, зареєстрованого в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після цього, 24 липня 2018р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_1 вказану квартиру. ОСОБА_1 продовжила проживати у вищезазначеній квартирі разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та надавати їм догляд та утримання, навіть більше ніж зазначене у договорі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Похованням ОСОБА_4 займалась ОСОБА_1 .. В цей же день, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 помер і ОСОБА_3 .

Похованням ОСОБА_3 займалась ОСОБА_1 .. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до Приморської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і за її заявою була заведена спадкова справа № 499c/2021.

ОСОБА_3 був сиротою. В нього була лише дружина, яка померла та теща ОСОБА_4 , яка померла з ним в один день.

Факт проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 , крім викладеного також підтверджується свідками.

Листом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 02 червня 2025 вих. № 1559с/02-14, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності після смерті ОСОБА_3 та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім?єю.

Ухвалою суду від 20.08.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та витребувано копію спадкової справи.

Ухвалою суду від 27.10.2025 року призначено судовий розгляд.

Представник позивача адвокат Гайдай Я.Ф. подала заяву про слухання справи без участі позивача та адвоката.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату та час судового розгляду повідомлений шляхом розписки на повідомлені про виклик до суду власноруч.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.04.2021 року. Відповідно довідки № 238 - причина смерті, хронічна мозкова недостатність (а.с. 20, 21).

24.07.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно якого ОСОБА_4 передає у власність квартиру АДРЕСА_2 набувачу ОСОБА_1 договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За умов вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язана довічно утримувати ОСОБА_4 , забезпечувати харчуванням, ліками, одягом тощо, а також здійснити похованням ОСОБА_4 (а.с. 15-17).

Похованням ОСОБА_4 займалась ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою на одержання та поховання праху, виданою КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій»; договорами-замовлення на організацію та проведення поховання (а.с. 22-24)

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.04.2021 року. Відповідно довідки № 1575 - причина смерті, хвороба серця (а.с. 26, 27). Згідно лікарського свідоцтва № 1575 від 12 квітня 2021 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Похованням ОСОБА_3 займалась ОСОБА_1 , що підтверджується договорами-замовлення та довідкою на одержання та поховання праху, виданою КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій договори-замоле на організацію та проведення поховання (а.с 28-31).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 грудня 2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства

виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого к КП «МБТІ та РОН» 05.01.2001 за № 39 стр. 185 кв.387пр. (а.с. 36).

Згідно довідки, виданої у вересні 1963 року Одеською школою-інтернатом № 2, ОСОБА_3 є круглим сиротою, про батьків немає ніяких відомостей (а.с. 42).

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до Приморської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і за її заявою була заведена спадкова справа № 499c/2021 (а.с. 44).

ОСОБА_3 був зареєстрований в кварті АДРЕСА_4 . Інші особи за вказаною адресою не зареєстровані (а.с. 75, 76)

Відповідно особисто підписаних заяв свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вони повідомляють, що є сусідами сім`ї ОСОБА_4 , її доньки ОСОБА_12 та зятя ОСОБА_3 , які проживали за адресою АДРЕСА_2 . В період часу з 2016 року та по 2021 рік ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_4 та її зятем ОСОБА_3 , який був інвалідом. Сусіди ніколи не скаржились на ОСОБА_1 та відносились до неї, як до рідної людини (а.с. 45-48).

Таким чином, зібрані у справі докази суд визнає належними та допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю у період часу з 2016 року по 2021 року.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому ст.2 Сімейного кодексу України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду.

За правилами ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члени сім`ї, тощо.

У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживала однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 позивачка здійснювала догляд за померлим, вела спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, оскільки спадкоємець проживав до дня смерті в квартирі, що належить позивачці. Позивач здійснювала догляд за померлою, займалася його лікуванням, забезпечувала усім необхідним для життя та сплачувала грошові кошти за житлово-комунальні послуги, а також понесла витрати, пов`язані з його похованням.

Позивач прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, приймаючи до уваги, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як у судовому порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Встановлення факту спільного проживання позивачки разом з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю, має для позивачки юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення її особистих та майнових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 74 СК України ст.12, 77-81, 263, 265 ЦПК України, ст.2, 16, 1258-1262 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 2016 р. по ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто по день смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Буран