Справа № 697/2856/25
Провадження № 2/697/1326/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Колісник Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Румини М.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в серпні 2022 під час звернення до нотаріуса у зв`язку з оформленням договору купівлі-продажу квартири, він дізнався, що на все його нерухоме майно накладено арешт.

У витязі з Реєстру речових прав на нерухоме майно було з`ясовано, що постановою АА № 769879 від 14.02.2006 Державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач є власником 1/3 квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою позивачу ніколи не належала.

У Канівському відділі ДВС у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції йому повідомили, що на виконання у вказаному відділі перебував виконавчий лист № 2-191, виданий 17.03.2003 Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. Виконавчі провадження були завершені 30.12.2008, 22.09.2006, 28.11.2011, паперові матеріали яких знищені, інформація про погашення боргу по аліментах відсутня. На час звернення до суду виконавчих проваджень про стягнення коштів з ОСОБА_1 на виконання в Канівському відділі ДВС не перебуває.

Позивач вважає, що підстави для зняття арешту державним виконавцям відсутні, а тому він повинен бути знятий за рішенням суду. Просить зняти арешт з всього нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладений постановою серії АА № 769879 від 14.02.2006 Канівським відділом ДВС, об`єктом обтяження якого виступає квартира за адресо: АДРЕСА_3 та виключити зазначені заборони з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Васяновича В.В.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просить розглянути справу за наявними в ній доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, письмові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 29.10.1999.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.01.2025 вбачається, що на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт, підстава: постанова серія АА 769879 від 14.02.2006, видавник: Державна виконавча служба Канівського міськрайонного управління юстиції.

З матеріалів справи, зокрема з копії листа Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.05.2025 № 19073 та додатку до нього вбачається, що на виконанні в Канівському відділі державної виконавчої служби перебував виконавчий лист № 2-191, виданий Канівським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.02.2006 накладено арешт на майно ОСОБА_1 . Виконавчі провадження завершені 30.12.2008, 22.09.2006, 28.11.2011, паперові копії знищені, інформація про погашення боргу по аліментах відсутня.

Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.02.2006, копії виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2003 у справі № 2-191 суд встановив, що арешт майна був накладений на майно позивача у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів, в якому позивач був боржником.

Вказане також стверджується позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем.

Згідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень складає 3 роки.

Сторони стверджують, що матеріали виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2003 у справі № 2-191 знищені.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За правилами ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття арешту з майна є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові № 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16, від 09.08.2021 у справі № 285/2558/19, від 29.06.2023 у справі № 208/9810/21 відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Проте, заявляючи позов до відділу ДВС, позивач не врахував, що накладення арешту пов`язано саме з виконанням виконавчого листа за рішенням суду, де він був стороною у справі.

У зв`язку з викладеним та враховуючи, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні, у рамках якого накладено арешт на належне йому нерухоме майно, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.02.2025 у справі № 295/6687/24.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першоїстатті 205 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлені позивачем вимоги про скасування арешту майна підлягають вирішенню в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не у позовному провадженні, що є підставою для закриття провадження у даній справі.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.256 ЦПК України у разі, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 19.01.2022 у справі №577/4541/20.

З врахуванням наведеного, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна необхідно закрити, оскільки даний спір не підлягає розгляду у позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255,256,258-260, п.15 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна- закрити.

Роз`яснити позивачу, що заявлені ним вимоги підлягають вирішенню в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Л . О . Колісник