ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/870/25

Провадження № 22-ц/820/2431/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області в складі судді Андрущенка О.Ю. від 23 вересня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що з 13.04.2019 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано 30.08.2021 року рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області (справа № 671/279/21). У шлюбі в сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі виконавчого листа № 671/280/21 від 26.04.2021 року державним виконавцем здійснюється примусове виконання судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі частки його заробітку (доходу). У період з травня 2023 по травень 2025 боржник ухиляється від сплати аліментів, на неодноразові звернення стягувача на вимоги сплати аліментів не реагує. Станом на жовтень 2025 року у відповідача наявний борг по аліментах в сумі 54544 грн.

Згідно розрахунку позивачки пеня за прострочення аліментів за період з травня 2023 року по жовтень 2024 року складає 148858 грн., проте з врахуванням ч.1 ст. 196 СК України позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) не більше 100 відсотків заборгованості по аліментах - у сумі 54544 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 54544 грн. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянтки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідача у простроченні аліментів та що борг утворився з її вини. Суд не вказав, якими об`єктивними винними діями чи бездіяльністю позивачка створила борг. Не враховано, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду і не бажає належно сплачувати аліменти на утримання дитини. За наявності чинного судового рішення про стягнення аліментів боржник знав і розумів, що він зобов`язаний щомісяця сплачувати аліменти у визначеному розмірі, проте це не робив, чим і створив борг по аліментах, хоча в травні 2023 року, коли позивач відкликала виконавчий лист, він обіцяв це робити добровільно. Такі дії позивачки були обумовлені тим, що відповідач просив не перешкоджати йому у виїзді за кордон. Але після виїзду за кордон ОСОБА_2 взагалі перестав платити аліменти. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментах станом на жовтень 2025 року склала 54544 грн., тому в суду були підстави для стягнення з нього пені у такому ж розмірі.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Отримавши рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, позивачка в разі добросовісності мала би вжити заходів для примусового виконання рішення суду. Ініціювавши в квітні 2023 року припинення примусового стягнення за виконавчим листом від 26.04.2021 року №671/280/21, позивачка не надала доказів того, що вона зверталася до відповідача з вимогою подальшої сплати аліментів, зокрема, повідомляла рахунки, на які необхідно сплачувати аліменти згідно рішення суду або інші способи перерахування аліментних платежів. Незвернення позивачки до органу ДВС для примусового виконання виконавчого листа №671/280/21 у період з квітня 2023 року по жовтень 2024 року свідчить про відсутність майнових претензій до відповідача.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У Волочиському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні перебував виконавчий лист № 671/280/21 від 26.04.2021 року, виданий Волочиським районним судом Хмельницької області, про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку Волочиського відділу ДВС № 41203 від 14.11.2023 року встановлено, що станом на 20.04.2023 року у відповідача не було заборгованості зі сплати аліментів згідно зазначеного виконавчого листа. Переплата 2623,94 грн.

Постановою головного державного виконавця Волочиського відділу ДВС від 20.04.2023 (ВП 66758981) виконавчий лист № 671/280/21 від 26.04.2021 року, виданий Волочиським районним судом Хмельницької області, повернуто позивачці за її заявою. Заборгованість відсутня.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.09.2025 року на виконанні у Волочиському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП № 76414039) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист (дублікат) № 671/280/21 від 17.09.2024, виданий Волочиським районним судом Хмельницької області про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 22.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

ВП № 76414039 відкрито в жовтні 2024 року і на момент відкриття державним виконавцем розраховано заборгованість 51226,75 грн.

Заборгованість розрахована державним виконавцем за минулий період з травня 2023 року по жовтень 2024 року (з часу повернення виконавчого листа позивачці в квітні 2023 року до повторного пред`явлення його до примусового виконання).

Починаючи з листопада 2024 року (після повторного звернення позивачки до органів виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення аліментів) відповідач сплачував поточні платежі та частково погашав заборгованість по аліментах. Станом на вересень 2025 року заборгованість по аліментах складає 25552,36 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не зверталася до органів виконавчої служби для примусового виконання виконавчого листа №671/280/21 за період з квітня 2023 року по жовтень 2024 року, що свідчить про відсутність майнових претензій до відповідача. Вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах за виконавчим листом №671/280/21 у вказаний період не підтверджена, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Так, статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2 ст. 196 СК України).

Великою Палатою Верховного суду у правовому висновку, викладеному у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, роз`яснено порядок розрахунку аліментів у разі їх прострочення, згідно з яким розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1%. Тобто, заборгованість за місяць помножено на кількість днів заборгованості помножено на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становитиме місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Стягнення пені, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.12.2020 року в справі №661/905/19, у Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Суд першої інстанції правильно констатував, що заборгованість по сплаті аліментів 54544 грн. виникла за період з травня 2023 року по жовтень 2024 року (з часу повернення виконавчого листа позивачці в квітні 2023 року до повторного пред`явлення його до примусового виконання). За цей період відповідач не здійснив жодного платежу по сплаті аліментів.

Водночас, незалежно від того, що відповідний виконавчий лист не перебував на примусовому виконанні в органі ДВС, відповідач не навів і не довів наявність об`єктивних непереборних обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини у цей період (з травня 2023 по жовтень 2024 року).

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання та виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з його вини.

Так, згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В свою чергу за змістом ч.ч. 1-2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.

Висновок суду першої інстанції, що незвернення позивачкою виконавчого листа №671/280/21 до примусового виконання у період з квітня 2023 року по жовтень 2024 року свідчить про відсутність майнових претензій до відповідача, суперечить наведеним нормам закону про обов`язковість судового рішення.

Так, обов`язок ОСОБА_2 щодо щомісячної сплати аліментів на користь позивачки на утримання дитини встановлений рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 24.03.2021 року в справі № 671/280/21, та існує незалежно від наявності відкритого виконавчого провадження, відтак він зобов`язаний належно сплачувати аліменти у визначеному розмірі і в період, коли виконавчий лист не було звернуто до примусового виконання.

Повернення виконавчого листа №671/280/21 від 26.04.2021 року позивачці за її заявою не є підставою для несплати аліментів на утримання дочки відповідачем.

В суді першої інстанції позивачка заперечила факт відмови від отримання грошового переказу від відповідача через відділення АТ «Укрпошта» в сумі 3075 грн. від 17.01.2024 року посилаючись на те, що не проживає постійно в с. Лозова.

При цьому у справі відсутні достатні та допустимі докази повернення грошових переказів (щодо сплати аліментів) відповідачу у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від отримання цих грошових переказів через АТ «Укрпошта».

З врахуванням норм ст. 18 ЦПК України, ст. 179 СК України висловлювання позивачки в суді в ході розгляду іншого спору між сторонами (рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.05.2024 року у справі №671/2434/23) про те, що гроші їй не потрібні, дитині потрібен батько, не мають істотного значення і не спростовують обов`язок відповідача щодо належного виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Посилання на ненадання позивачкою відомостей про банківські рахунки тощо для сплати їй аліментів є безпідставним, оскільки саме відповідач як платник аліментів мав вжити усіх заходів для належного виконання свого обов`язку, в тому числі й узгодити спосіб отримання коштів позивачкою. При цьому останній беззаперечно мав змогу сплачувати аліменти за рішенням суду шляхом грошових переказів через АТ «Укрпошту».

Застосування судом першої інстанції правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 19.02.2024 року в справі № 761/893/23, не є релевантним, зважаючи на інші обставини справи.

Отже, відповідач не спростував презумпцію своєї вини як платника аліментів у виникненні заборгованості по аліментах за спірний період.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості по аліментах від 23.09.2025 року заборгованість зі сплати аліментів (виконавче провадження №76414039) за період з травня 2023 року по жовтень 2024 року (станом на 01.11.2024 року) заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 54544 грн.

З урахуванням вказаного боргу розмір неустойки (пені) за період з 01.06.2023 року по 01.11.2024 року складає 131866,06 грн.

Отже, нарахована пеня перевищує розмір заборгованості по аліментах, при цьому сторона відповідача не наводила обставини щодо матеріального та сімейного стану платника аліментів, які могли б слугувати підставою для зменшення розміру неустойки судом на підставі ч.2 ст. 196 СК України, тому підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі 100 відсотків заборгованості - 54544 грн.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки 54544 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті при подачі позову та апеляційної скарги 3028 грн. (1211,20 грн.+1211,20х150%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 23 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 54544 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 (за реєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 3028 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 грудня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк